308 
strany (nikoli v hroznu jednostranném). Mají kopinaté lístky kališní na spodu spolu 
srostlé, od koruny trochu odstálé, ale nazpět neohrnuté a modrofialové (zřídka 
bílé),i až 4 cf)t dlouhé koruny rozeklány asi do třetiny v ušty, porostlé na vnitřní 
straně a po krajích dlouhými, bělavými brvami. Jsouce za slunečná rozloženy, cípy ko- 
runy za deště a na večer se zavírají, aby pyl netrpěl deštěm a noční rosou. 
Plodní tobolky (/) jsou převislé a otvírají se děrami na dolejšku jako 
u druhů předch. 
Zmínky zasluhuje, že tyčinky se někdy/;, přetvořil jí v zelené lupínky (viz 
v Slovn. terminolog, pod heslem petalodiej. 
křovištích a na březích. 
Roste hojně ve světlých lesích, v 
418 . Zvonek širolistv. 
Mrkvovitě ztloustlé vedlejší ko- 
řeny jsou jedlé. Druhdy užívalo se 
odvaru z kořenů v nemocech krčních. 
7. Z. šíroiístý (C. latifolla L. 
— obr. 418) shoduje se celkem se 
z v. kopři voli stým, bývá však ještě 
statnější, má lodyhu nahoře tupohran- 
nou, skoro 1 yso u, listy dolejší slabě 
srděito-vejčité, hořejší vejčito-podlouhlé, 
dlouze zašpičatělé, a veliké, přes 4 C7n 
dlouhé květy se světle fialovými, 
brvitými korunami vyrůstají z paždí 
listův i listenů vesměs po jednom, 
skládajíce dohromady ovšem jako u dru- 
hu předch. hrozen všestranný. Vej- 
ěitě kopinaté lístky kališní jsou až 
dolů od sebe odděleny a při- 
léhají ke koruně. 
Roste ve vlhčích horských lesích, 
v křovích a na stráních, zejména 
v Krkonoších a horách jizerských, jakož 
i jejich předhořích, y Teplicko-Žatecku, 
Plzeňsku, v horní Šumavě, v Jeseníku 
a Beskydách. Kvete jako oba předch. 
hlavně v červenci a srpnu. 
8. Z. hadincovitý (C. cervi- 
caria'^ L. — obr. 419) poznává se 
s následujícím druhem ode všech 
zvonků našich nejsnáze dle toho, že 
má květy vesměs přisedlé, nahloučené v konečném strboulu; často 
však bývá mimo to ještě několik chudokvětých strboulků úžlabních, jichž květy 
rozvíjejí se o něco později. Z oddenku, který bývá řepovitě ztloustlý, vyrůstá 
přímá, as V 2 vysoká, ostře hranatá lodyha, nesoucí v dolejší části nestejně 
vroubkované listy široce kopinaté, přes 1 d7n dlouhé, znenáhla v křídlatý řapík 
‘) Kerner uvádí, že v okolí Brenneru (v Alpách) kvete zvonek kopřivolistý pouze 
bíle, kdežto v údolích východních vápencových Alp kvete modře, a vykládá tento zjev 
takto : Barva kvetu té které rostliny řídí se často barvou květů rostlin sousedních ; roste-h 
na př. řečený zvonek uprostřed rostlin červ^eně nebo fialově kvetoucích, zajisté budou 
květy jeho hmyzu nápadnější, budou-li míti koruny bílé; roste-li však uprostřed rostlin 
žlutě kvetoucích, budou se lépe vyjímati koruny modré. 
^) Z lat. cervix = šíje, krk, poněvadž se druhdy užívalo listů tohoto zvonku při 
zánětech krku. 
