310 
řapíkaté listy lodyžní podlouhlo-vejčité až podlouhlo-kopinaté, na spodu čepele 
více méně zaokrouhlené nebo i srdčité. Kališní ušty jsou dlouze zašpičatěny a 
koruny barvy nejčastěji světle fialové, zřídka bílé. Čnělky, jsouce jen asi zdéli 
koruny, z korun nevyčnívají. Tobolky otvírají se děrami na spodu. Před deštěm 
ohrnují se ušty korunní dovnitř jako u druhu předch. 
Roste na pokrajích lesů, na keřnatých stráních, na mezích a na suchých 
lukách v širším okolí pražském, nížinách polabských, Jičínsko-Boleslavsku, poříčí 
Ploučnice, horách Krušných, Plzeňsku, poříčí střední Otavy a Krumlovsku, jakož 
i v rovinách a nízkých předhořích moravských 
i slezských. Kvete od července do září. 
Ke vzácným druhům zvonků naší kvě- 
teny patří ještě tyto: 
10. Z. vousatý (C. barbata L. — obr. 
421) — s přímou, jednoduchou, as 3 di 7 i vy- 
sokou lodyhou a podlouhle kopinatými listy, jež 
jsou jako celá rostlina disně srstnaté. Dosti 
veliké, ale nečetné květy vyrůstají v červenci a 
srpnu jednotlivě z paždí listenů, tvoříce chudý, 
jednostranný hrozen, ]\Ia jí mezi ušty k a- 
lišními {k) lupenité přívěsky (;//) se- 
hnuté dolů, čímž tento druh s následujícím 
ode všech ostatních zvonků naší květeny se 
nejsnáze poznává. Cípy v ál c o v i t o - zvonkovité, 
fialově modré koruny jsou na okraji dlouze 
vousaté. 
Vyskytuje se na lesních lukách a travna- 
tých stráních kladského Sněžníku a moravsko- 
slezského Jeseníku. 
11. Z. sibiřský (C. sibirica L. — obr. 
422) shoduje se v lupenitých, dolů sehnutých 
přívěscích mezi ušty kališními s druhem předch., 
má však květy na koncích tenkých větví ko- 
nečné, hroznovité laty. Mimo to jest lodyha 
i s listy jen krátce m r t n a t á, n á 1 e v k o v i t ě 
zvonkovité, červen a vě f i alo v é, zřídka bílé 
koruny mají cípy lysé nebo jen spoře chloup- 
421 . Zvonek 7'onsalv ‘ ^ přívěsky kalicha jsou kratší než semeník, 
íF' poupě: k kalich s lupeniiými přívěsky 7 n. kdežto u druliu předch. jsou delší semeníku. 
Roste porůznu na suchých stráních a trávnících, zvláště na vápně ve střední 
a jižní Moravě. Kvete v máji a červnu. 
12. Z. řepka (C. rapunculus^ L. — obr. 423) jest též druh moravský, ro- 
stoucí pořídku na lukách, mezích a u cest Moravy východní (na př. u Luhačovic, 
kolem Rusavy, Rožnova a Příbora). V novější době nalezl jej odb. učitel F r. 
Maloch též na násypu dráhy u Doubravky blíže Plzně, kamž patrně náhodou 
byl zavlečen. Podobá se celkem z v. rozkladité m u, má však 2letý kořen 
mrk v ovité ztloustlý, dužnatý a květy v dlouhé, kuželovité, někdy 
hroznovité latě složené z větví většinou krátkých, přímo odstálých. Listénce 
jsou na spodu stopek květních, kdežto u zv. rozkladitého nad pro- 
') Zdrobn. slovo lat. rapa = řepa, vzhledem k dužnatému kořenu ; viz pozii. ^)ua str, 
1 18. ve sv. II. 
