319 
I. Lobeika modrá (Lobelia^erinoides^ var. azurea^ hort , die Lobelie — obr. 
436) — útlá, jihoafrická bylinka s větevnatými, tenkými, 15 — 30 cm vysokými 
lodyhami, kopinatými, střídavými listy a souměrnými, bohatými květy ( 7 ^ ), které 
vyrůstají na tenkých stopkách z paždí listů nebo z konců větví, rozkvétajíce od 
června do podzimu. Mají 5cípý kalich a 2pyskou, krásně modrou (zřídka bílou nebo 
fialovou) korunu, jejíž spodní pysk jest rozeklán ve 3, svrchní ve 2 ušty. Tyčinky jsou 
s o u p r a š n é, t. j. prašníky svými srostlé v trubku, která čnělku kolkolem objímá. 
Plod jest 2pouzdrá, mnohosemenná tobolka. 
Sází se v zahradách nejvíce do obrub záhonů, ale také se pěstuje v kvě- 
tináčích. 
2. L. lesklá (L. íulgens Willd. — obr. 437) jest bylina až přes 1/2 
soka, s přímou lodyhou a kopinatými, po kraji obyčejně ohrnutými listy. Úhledné, 
červené květy vyrůstají jednotlivě z paždí listenů, tvoříce jednostranný hrozen. 
Pěstuje se často v zahradách v odrůdě na lodyze i listech červeně 
zbarvené. Pochází z Mexika. Kvete v srpnu a září. 
‘^) Nazváua tak dle botanika Mat. de L’ O bel- a, lat. Lobelius-a; ý 1616. 
Slož. z řec. egivog = druh jihoevr. zvonku stdťjg = podobný". 
Lat. a z u r e u s = modrý. 
