323 
3- Tykev neboli divenice láhvovitá, jinak kalabassa^ (C. lagenaria- L., 
Flaschenkurbis — obr. 440) má oproti všem druhům předcházejícím květy s Sdíl- 
nou korunou s počátku bílou, pak žloutnoucí; veliké, hruškovité, kyjo- 
vité nebo baňaté, nahoře zaš krčené, v mládí obyčejně srstnaté, později 
však lysé, hladké plody mají kůru posléze dřevnatou. 
441. Okurka obecná ; 
F podélný řez květem prašníkovým, podélný řez kveteni pestíkovým. 
Ostatně jsou čtyřhranné, duté lodyhy i se srdčitými, pižmem zavánějícími 
listy měkce pýřité a úponky 2 — 4klané. 
Jest domovem ve Vých. Indii; pěstuje se však také v Senegambii a v Americe, 
kdež vyhloubených plodů užívají za nádoby. U nás se sází pro okrasné plody zřídka, 
poněvadž vyžaduje velmi teplé polohy. Kvete od června do září. 
442. Diagramy a květné rozbory okurky obecne' : 
A diagram kvetu pestíkového, B diagram kvetu prašníkového ; ./^podélný řez květem pestíkovým, F^^ podélný řez 
květem prašníkovým ; a, prašníky. 
Rod 2. meloun (Cucumis,^ Giirke) má plody téže po- 
vahy jako tykev, ale tyčinky 3bratré, s prašníky skloněnými v kužel a koruny 
hluboce Sdílné. Úponky jsou obyčejně jednoduché. Semena mají okraj ostrý (ne- 
ztloustlý). U nás se pěstují hlavně tyto druhy: 
b Dle špan. calabaza. — ■) Z lat. 1 a g e u a = láhev, vzhledem ke tvaru plodů v. 
Čes. okurka, na INIoravě oharek, pol. ogurek, rus. orypeu'i>. chorv. srb. 
u g o r k a, néin. Gurke atd., pochází od střlat. anguria a to od řec. áyyovgior, jímž 
rozuměli staří Řekové melo u n v o d n í. 
Tímto jménem zvali okurku již staří Římané. 
21 
