— 326 - 
Každá z těchto tří skupin obsahuje opět melouny cu ker natě a v odňaté. 
4. Meloun vodní neboli výřel, lubeníce (Cucumis dtrillusi Ser., Wasser- 
melone) má chlupatou lodyhu, přísivé, tlusté, křehké listy rozděleny v 5 tu- 
pých lalokův a bledě žluté květy 
vesměs jednotlivé, čímž liší se 
od mel. p r a v é h c, jehož praš- 
níkové květy bývají často na- 
hloučeny ve sv^azečkách. Plody 
jsou zakulatělé, hladké, tmavo- 
zelené, namnoze světleji hvězdo- 
vitě skvrnaté, s červenou nebo 
žlutou dužninou a černými semeny. 
Jsa domovem v Indii a 
v Africe, sází se hojně v jižní 
Evropě a v Uhrách pro plody, je- 
jichž vnitřní dužnina je naplněna 
sladkou, občerstvující, žízeň hasící 
šCavou. U nás se pěstuje zřídka 
v pařeništích. 
Rod 3 . Ir^osied- (Bry- 
onia,3 Zaunrube) má tenko- 
b 1 a n n é, trojpouzdré, pouze 
3 — ósemenné bobule zvíci hrachu 
a květy v květenstvích hrozno- 
vitých až chocholíkovitých. U nás 
vyskytují se 2 druhy: 
1. Posed černý neboli bělokvětý (Bryonia alba^ L. — obr. 448) jest 
vytrvalá bylina s b í 1 ým, řepovitě ztloustlým kořenem a otáčivou, 2 — 7;;/ 
vysokou, od kratinkých štětinek nebo hrboulků drsnou lodyhou, která na podzim 
odumírá. Střídavé listy mají drsně srstnatou, srdčitou čepel rozeklánu asi do polo- 
vice v 5-7 chobotnatě zubatých, špičatých laloků. Vedle listů nebo proti 
nim vyrůstají z lodyhy úponky většinou jednoduché, jimiž se rostlina při- 
držuje plotův a křovin. Jednodomé, málo úhledné, žlutavě zelenavé květy, roz- 
víjející se v měsících letních, jsou sestaveny v úžlabní hroznovitá, stopkatá 
květenství. Květy pestíkové {F, Aj) vyrůstají z úžlabí hořejších listův v květenstvích, 
jejichž stopky bývají jen asi zdéli nebo málo delší řapíků listových; mají spodní 
semeník s rovnou čnělkou rozeklanou ve 3 blizny a na něm zvonkovitý kalich ke 
spodu stopkovitě súžený, jehož 5 cípů dosahuje skoro délky plátků 
korunních. Květy prašníkové (F^_, c) vyrůstají z paždí dolejších listů v kvě- 
tenstvích, jejichž stopky jsou mnohem delší řapíků listových; majíce kor. plátky 
delší nežli jsou cípy kališ ní, jsou o mnoho větší a nápadnější nežli 
kv. pestíkové, z téže asi příčiny jako u tykve (str. 321). Tyčinky mají žluté, laločnatě 
zprohýbané prašníky {a, ^7^) a jsou 3bratré v ten způsob jako u okurky: dvě a dvě 
jsou totiž spolu srostlé, pátá jest volná (c). Plody (f) jsou černé bobule zvíci 
hrachu o 3 dvousemenných přehrádkách, jež možno zvláště dobře pozorovat! 
na bobulích nezralých. 
Roste nej raději v křovištích a plotech. 
') z vlašsk. citriolo = tykev a to zajisté zdrobii. od citrus = citron, vzhledem 
k žluté dužiiiné plodů některých druhů. 
Srovn. pol. przest^p, rus. nepec xy n eifL, chorv. k o sop a da vi ca, ležika. 
Tímto jménem (řec. (iovwvía, od figvco = bujím, roštu), zvali staří rozličné byliny 
otáčivé, na př. chrne 1. 
■*) Lat. albus = bílý, vzhledem ku kořenům; černým slově vzhledem k bobulím. 
447. Meloun piavý síťkovaný. 
