338 
nebo bzinky, na Moravě kozičky, vaří se syrup, jehož se užívá jako prů- 
jimadla. Vinaři barví šťávou bezinek vína na červeno. 
Také z kořenů uvařené thé jest dle Kneippa léčivé a zvláště prý dobrým 
prostředkem proti vodnatelnosti. 
2. B. červený (S. racemosa^ L. - obr. 464) má oproti b. černému, 
jemuž listy i květy velice se podobá, dřeň ve větvích skořicově hnědou, 
květy (F) v hustých, ve j čitých latách a peckovičky -(/) červené. 
Roste na pokraji lesů, na stráních, v pasekách a u potoků v hornatějších 
polohách. Také se sázívá v sadech. Kvete již v dubnu a máji. 
3. Chebz=^ neboli chebdí (S.ebulus- L., Ebulum humile Garcke, Zwerghollunder, 
Attich — obr. 465)jest vytrvalá bylina vyhánějící z oddenku přímé, až přes 2 m vysoké. 
464. Bez Č€7'Ve?lV ’ /^podélný řez kveteni, / plod)'. 
brázdité, větevnaté lodyhy se vstřícnými, lichozpeřenými listy, které se skládají z 5 — 9 
kopinatých, pilovitých lístkův a mají na spodu lupe ni té, pilovité nebo éárkovité 
pa listy {b). Vonné květy (/) s bílými, vně načervenalými korunami a na- 
ch o v ý m i prašníky skládají bohaté, ploché vrcholíky téhož rázu jako u bezu 
černého, s tím ovšem rozdílem, že hlavní paprsky jsou v nich jen 3, nanejvýš 4. 
Zralé peckovičky (/ f^) zčernají, zřídka zůstávají zelené nebo zbělají. 
Roste na podobných stanoviskách jako předch. dosti hojně po vší vlasti 
kromě nížin polabských. 
Poněvadž každého 'roku nad zemí usýchaje vyhání z podzemních oddenků 
na jaře vždy nové výhonky, dá se velice nesnadno vypleniti. Kvete hlavně až 
v červenci a srpnu. 
Odvar z kořenů odporučuje Kneipp proti vodnatelnosti. 
Lat. raceniosus = hroznatý, vzhledem ku květenství. 
Jménem ebulus zvali tuto bylinu již staří Římané; etymolog, výklad jest 
nejistý. — Viz pozn. 9 na str. 336. 
