339 
Rod 4. tušalaj (Viburnum^ Schneeball) liší se od bezu 
hlavně svrchním okrajem kališním a 1 -semennými peckovicemi. 
Roste u nás ve 2 druzích: 
1. Kalina obecná (Viburnum opulus^ L. - obr. 466) jest keř mající nejen 
listy, nýbrž i mladé větve vstřícné. Na spodu řapíků bývají často palistovité, úzké 
výrostky a na řapících červenavé medové žlázky, které prý k sobě lákají^ mra- 
vence a ti pak chrání listů před jiným škodlivým hmyzem a jeho larvami. Čepele 
listů jsou asi do V 3 - \/2 rozděleny ve 3 nebo 5 laloků po kraji zubatých, na 
konci protažených, po nichž se dobře svádí dešťová voda s povrchu listového, 
aby transpirace netrpěla (srovn. s listy javoru na str. 310. ve sv. II.). 
465. Chcbz ’ b palist; F květ ; f bobule, příčný řez bobulí. 
Květy, rozvíjející se v máji a červnu, jsou na koncích větví sestaveny do 
plochých vrcholíků. Jsou dvojího druhu: jiné na obvodě a jiné uvnitř květenství. 
Na obvodě jsou jalové, nemajíce pestíku ani tyčinek, za to však veliké, kolovité, 
5cípé, bílé koruny; úkolem jejich jest zvyšovati nápadnost celého květenství, které 
') »Jniéno své má, že bobule spodkem počišťují.« (Presl, : Rostlinář). Vyskytuje se 
i v ostatních řečech slovanských. 
-) Název viburnum (viere = viti, plésti) hodí se vzhledem k prutovitým větvím 
pouze na tušalaj. 
•‘) Opulus nazývali staří Římané naši babyku; bylo přeneseno na kalinu, poněvadž 
má listy poněkud listům babykovým podobné. 
22 
