350 
Roste v listnatých lesích, křovištích a na porostlých stráních. Kvete hlavně 
až v červenci a srpnu. 
4. S. osinatý (G. aristatum L., G. Schultesii^ Vest., G. polymorphum'^ Knaf 
- obr. 482) podobá se velice s. lesnímu, tak že s ním bývá zaměňován. Má 
plazivý, výběžkatý oddenek, lodyhu jen nej dole] i oblou, ostatně zřetelně 
4hrannou, přesleny dole Sěetné, nahoře bčetné až 4četné, v chocholičnaté 
latě 2četné, složené z jednožilných, hrotitých listů tmavěji zelených, na rubu 
často nasivělých, kopinatých, asi téže šířky jako u lnu setého. Stopky 
květní jsou i před rozvitím většinou přímé. Cípy bílých, plochých korun 
481. Svízel lesní. 
482. Svízel osinatý. 
zasládle vonných kvítků mají na tupounkém konci dlouhou, vláskovitému ocásku 
podobnou osinku. Tyčinky jsou dosti dlouhé a ohnuté obloukem s počátku 
dovnitř, později nazpět. Plody jsou hladké, sivě ojíněné. 
Roste na podobných stanovištích jako druh předch., s nímž současně roz- 
kvétá a často pospolu se vyskytuje, jest však v Cechách dosti vzácný, znám jsa 
pouze hlavně z poříčí Ploučnice, Jičínsko-Boleslavska, hor Kladských a Orličných; 
na Moravě a ve Slezsku jest hojnější. Kvete v touž dobu jako s. lesní. 
b Ku poctě J. Schultesa, prof. botaniky Landshutě. Zemřel roku 1831, napsav 
Květenu Rakouska. 
b Slož. z řec. :io).vg = mnohý fiogcpr] = tvar, 
