354 
a ve lnu, odrůda s plody též menšími, ale hladkými — s. nepravý (G. 
spurium L.). — Obě tyto odrůdy Wallroth od s. obecného oddělil, pojav je 
za samostatný druh — s v. rol ní (G. agreste). 
11. S. trojrohý (G. tricorne With. — obr. 488) vyhání z jednoletého kořene jed- 
noduchou, 1 - 3 dm dlouhou, poléhavou, 4hrannou, na h r an á ch (iV) draslav ou lo- 
dyhu porostlou hustě 6— 8četnými přesleny čárkoviíě kopinatých, vpředu širších, 
jednožilných, po kraji a na středním nervu draslavých listů (Z). Drobounké, 
žlutavě bílé kvítky {F) vyrůstají od června do září v chudých, nejčastěji 3květých 
úžlabních vidlanech, které listů, z jejichž 
vidlanu dospívá obyčejně jen prostřední 
487. Svízel obecjiý neboli pňtida; 
L list, F podélný řez kveteni, f plod (zvétš.). 
paždí vynikají, n ep řer ů st a jí. V každém 
kvítek v plod bradavičnatý, p o m ě rn ě 
veliký (zvící hrachu), oba po- 
stranní plody zakrní a záhy upadnou. 
Stopky plodní se ohýbají dolů. 
488. Svízel trojrohý ; 
N kousek lodyhy, L list, F vrcholíček. 
Roste nejraději na vápenitých a hlinitých i také písečných polích v nížině 
polabské a Žatecko-Teplicku (vzácněji v širším okolí pražském, v poříčí Ploučnice 
a střední Berounky), na Moravě zvláště v kraji brněnském, znojemském a uhersko- 
hradišťském, řidčeji v jiných teplých polohách; ve Slezsku v okolí Oder, Těšína i j. 
12. S. severní (Q. boreale L. — obr. 489) má zdřevnaťující oddenek, 
z něhož vyhání tuhé, přímé, až m vysoké, 4hranné, hladké lodyhy se 4 čet- 
nými přesleny elliptičných až čárkovitě kopinatých, trojžilných 
listů, zakončené bohatou latou bílých, vesměs obojakých květů. Pod latou bývají 
