360 
navou, rozkladitě větevnatou lodyhu s kopinatými, vpředu širšími, hrotitými listy, 
sestavenými většinou v 8 — QČetných přeslenech. Hrany lodyhy jakož i okraje a 
hřbetní kýl listů jsou draslavé od drobných, nazpět obrácených ostnů, 
jejíchž biologický význam jest podobný jako u svízele obecného (str. 353). 
Bílé květy (/^), sestavené v úžlabních i konečných vidlanovitých vrcholících, 
mají koruny nálevkovité, přes polovici rozeklány ve 4 cípy a dospívají v plody 
(/) zriikovaně drsné. 
Roste v pobřežních křovích, po kraji vlhkých lesův a v hájích dosti hojně 
v kraji brněnském, porůznu ve východní Moravě a ve Slezsku. Pokud byla pozo- 
rována v Cechách, na př. 
v okolí Prahy a v Šumavě 
dlužno tato stanoviska po- 
važovati za nahodilá. Kvete 
hlavně v červenci a srpnu. 
4. M. psí (A. cynan- 
chica^ L. — obr. 496) má 
t r s n a t ý, dřevnatý oddenek 
a 4hranné, na hranách 
hladké, lysé nebo dole 
krátce pýřité, m n o h o vě- 
t e v n é, dílem položené, 
dílem vystoupavé až přímé, 
1 - 3 d7n vysoké lodyhy, 
které jsou porostlé tuhými, 
čárkovitými listy sesta- 
venými většinou do pře- 
slenů 4četných. Nejdolejší 
přeslínky bývají však také 
óčetné a nejhořejší jen 
2četné. V přeslenech 4čet- 
ných bývají obyčejně 2 listy 
větší a 2 menší. Nejhořeji 
(ve květenství) přecházejí 
vstřícné listy v čárkovi- 
to-kopinaté až vejčité, 
hrotité listeny. Květy, 
rozvíjející se v měsících 
letních, stojí v bohatých 
496. Maňnka psi; /plod. vrcholíčkovitě vidličnatých 
latách, mají trubkovitě ná- 
levkovité, 4klané, vně hrbolatě drsné, nejčastěji růžové (nebo červenavě bílé) 
koruny a vyvinují se v plody (/) zrnko vaně drsné. 
Roste na suchých kopcích, stráních, mezích, v průhonech a u cest, zvláště 
v kamenité a písčité půdě, v Cechách zejména v širším okolí pražském, v nížině 
polabské, Jičínsko-Boleslavsku, poříčí Ploučnice, horách Krušných a Brdech ; na 
Moravě v teplejší pahorkatině části střední a jižní, jinde porůznu; ve Slezsku 
v okolí Těšína, Opavy i j. 
5. M. ba rvířská (A. tinctoria L. — obr. 497) vyhání z plazivého, šafrá- 
nově žlutého oddenku přímé, nezřetelně 4hranné, na hranách hladké, 
') Druhdy užívalo se této byliny proti sně ti (psí) = xvváyxrj (slož. z xvcov, xvvog 
= pes -|- aý/co = dávím). 
