377 
Květy {F) jsou hustě sniěstnány na vrcholku lodyhy a větví okolo válco- 
vitých lůžek ve vejčité, až 8 cm dlouhé, zdaleka viditelné úbory, které jsou po- 
depřeny a před útoky některých býložravých zvířat chráněny čárkovito-šidlo- 
vitými, b o d 1 i n atýni i, obloukovitě v y s to u pa vý m i, často celý úbor 
přerůstajícími listeny zákrovními. Každý kvítek sedí v úžlabí ohebné, v rovnou 
špici protáhlé plevy (/>/), která jest o něco delší než kvítek. Spodní, 2členný, 
ale Ipouzdrý a jednovajeěný semeník (obr. 518 a obr. 519), prodlužující se 
v jednoduchou čnělku a věnčen na vrcholku miskovitým, 4rohým kalichem {k), 
jest vnořen až po kalich do pohárkovitého, 4hranného, 8rvhého zákrovečku (z) 
o kratičkém okraji. Bledě fialpv';^ nálev- 
ko vité, souměrné koruny (í) jsou po kraji 
rozeklány ve 4 tupé cípy; z jícn u jejich 
daleko^ vyčnívají 4 volné tyčinky s mo- 
drým], introrsními prašníky. Plody (/) 
jsou nažky věnčené vytrvalým kalichem 
(/e) a obalené až po kalich vytrvalým 
zákrovečkem (z). 
Opylení význačně protandrických 
květů obstarává hlavně hmyz blanokřídlý, 
vyssávající z dolní části kor. trubky me- 
dovinu. V první době rozkvětu vyčnívají 
z korun zralé prašníky, později, když 
prašníky úplně se vypylily, též 2klané 
blizny, jejichž jedno rameno však nej- 
častěji zakrňuje. 
Zmínky zasluhuje též postup, jakým 
květy v úborech rozkvétají. Kdežto u valné 
většiny rostlin rozvíjejí se květy v úbo- 
rech od vnějška do středu, po případě 
od dolejška k vrcholku, rozkvétají u štětek 
nejprve květy sedící asi uprostřed úboru 
a odtud pak postupuje rozkvétání směrem 
nahoru i dolů. 
Roste na pustých místech, zvláště 
u cest a v poříčním štěrku, na náspech 
tratí a na návrších. Kvete v měsících 
letních. 
Kořene užívalo se druhdy v lékař- 
ství. Vodou z listových nádržek vymývají 
si v některých krajinách venkované bo- 
lavé oči. 
2. Š. laločnatá (D. laciniatus^ L. 
- obr. 520) podobá se velice druhu 
předčil., má však laločnatě vroubkované listy přízemní bezostenné, po obou 
stranách štětinatě drsné, po kraji ovšem tak jako nestejně chobot natě 
listy na odříznuté části brzy zvadnou ; nalejeine-li však do nádržek vody, zůstanou 
čerstvé, pokud se voda nevstřebá. Pokus ten daří se zvláště dobře n snioloroně pro- 
rostlého (Silpliiuin perfoliatuin L.), jehož srostlé spodiny vstřícn^^ch listů tvoří nádržky 
innoheni větší a hlubší nežli u štětky obecné (viz na konci násl. řádu). A tak jsou tyto 
rostliny zároveň pěkným příkladem vzácného jinak zjevu, že voda může dostati se do těla 
rostlinného také ještě jinou cestou nežli kořenem. 
') Lat. laciniatus = roztřepený, vzhledem k peřenoklaným listům. 
520. Stel k a laločnatá; 
vedle list z dolejší části lodj-hy. 
