378 
pere nok lané listy lodyžní štětinatě brvité; u štětky obecné jsou totiž 
přízemní listy na hřbetním kýlu, často i na líci ostenaté, ostatně téměř lysé a 
listy lodyžní po kraji lysé nebo roztroušeně osténkaté. Ostatně jsou hořejší listy 
lodyžní jako u štětky obecné na hřbetním kýlu ostnité a srůstají svými spodinami 
v hluboké nádržky. Cárkovito-kopinaté listeny zákrovní jsou namnoze 
od stálé, konci vystoupavé, plevy zdélí nebo delší květů, s rovnou, ohebnou 
špičkou a koruny bledě lilákové až bílé, při odkvětání žlutavé. 
Jsouc bylinou 21etou, kvete v touž dobu a^ roste na podobných stanovištích 
jako předch., ale jen v některých krajinách; v Čechách v širším okolí pražském, 
středním a západním Polabí, ve Středohoří a Teplicko-Žatecku, na Moravě v části 
jižní a střední, ve Slezsku v okolí Těšína i j. 
521. Stělka chlupatá ; F, květy s plevami pi. 
3. Š. chlupatá (D. pilosus L., Cephalariai appendiculata'^ Schrad. — obr. 521) 
poznává se od obou předch. druhů na první pohled hlavně dvěma znaky: má listy 
vesměs krátce řapíkaté a úbory kulovaté. Přímá, osmihranná, dutá, dole 
srstnatá, na hranách tence ostenatá, 5 — 12 dm vysoká lodyha obyčejně se roz- 
větvuje ve střícné, dlouhé, dosti odstálé větve; vstřícné, měkké, namnoze lysé 
nebo trochu srstnaté listy mají elliptičný až kopinatý tvar, hrubě zubatý 
okraj a na spodu čepele 2 ušty; nejhořejší listy bývají trojdílné, o velikém konečném 
úkrojku, často celokrajné. Úbory, spočívající na stopkách posázených hustě tuhými 
štětinkami, mají zákrovní listeny klínovito-kopinaté, bylinné, jen na konci jemně 
*) Z řec. xEq^ah) = hlava, vzhledem ke kulovatým květenstvím, 
-) Lat. appe udic ulát US = přívěskatý, vzhledem k uštům na spodu čepelí. 
