390 
tlačí pyl úplně z trubky prašníkové nahoru, tak že si' jej pak může hmyz po 
úborech lezoucí uabírati na tělo (B). Při tom konají ěnělce dobré služby chloupky, 
jež ji namnoze hustě pokrývají, smetajíce pyl se stěn prašníků jako kartáč. 
Blizny {?i) jsou v té době ještě nedospělé a zúrodnění neschopné; teprve pak, 
když s nich hmyz pyl odnesl, rozvinou se a mohou býti zúrodněny, což stává se 
ovšem nejčastěji pylem, jejž přenesl hmyz z květů mladších. 
Návštěva hmyzu jest zpravidla velice četná, poněvedž kvítky, jsouce 
směstnány do úborů, jsou již zdaleka viditelný; aby úbory staly se ještě nápadněj- 
šími, bývají u valné většiny obvodové květy větší a často též jinak zbarveny nežli 
květy vnitřní. Však nejen proto jest květenství úborovité rostlinám složnokvětým 
k velikému prospěchu, že zvyšuje nápadnost květů, kterých by si jinak pro jich 
nepatrnost hmyz asi málo všímal, nýbrž také z té příčiny, že se jím podporuje 
přenášení pylu s květu na květ, an hmyz lezoucí po úborech v době poměrně 
velice krátké přečetných kvítků tělem se dotýká. K tomu dlužno připomenouti, 
že mnohé složnokvěté rostliny (na př. jestřábník, kozí brada, smetanka atd.) 
úbory periodicky zavírají a rozvírají (obr. 540), při čemž nelze téměř ani zame- 
538. Různé drnhy nažek rostlin složnokvétých : 
/ kozí brady (Tragopogon), 2 prasetniku (Hypochoeris), 3 lociky (Lactuca^, 4 jestřábníku (Hieracium), 
5 lopuchu (Lappa), 6 čekanky (Cichorium), 7 dvouzubce (Bidens), 8 kopretiny (Chrysanthemum), g píseč- 
natky (Arnoseris). 
žiti, aby pyl vnitřních kvítků neotíral se o blizny kvítků vnějších, dříve rozkvet- 
lých a je takto geitonoga micky nezúrodňoval. 
Posléze zasluhuje zmínky, že některé rody mohou se opyliti též autogamicky. 
Ramena bliznová svinují se totiž koncem doby květní v ten způsob, že se dotýkají 
čnělky a pyl, který v chloupcích její uvázl, na sebe otírají (viz obr. 539 D a 
srovnej s opylením zvonku na str. 303). 
Jaký potom div, že komposity, majíce tak příznivé poměry opylení, hojnost 
semen vytvářejí a nad jiné rostliny množstvím předčí. 
Co do poměrův anatomických dlužno dvě věci jakožto zajímavé vytknouti: 
že totiž mnohé rody prostoupeny jsou v pletivu buněčném úzkými, nepravidel- 
nými trubičkami (obr. 541) naplněnými mléčnatou tekutinou, jež se z nich na 
čerstvých řezech roní; a že skoro všecky obsahují v podzemních oddencích i ve 
mléčných šťávách místo obvyklého škrobu i nu lín, látku škrobu sice podobnou, 
ale jodem modře se nezbarvující. 
Není druhého řádu, který by byl na rody a druhy tak bohat, jako řád 
rostlin složnokvětých. Patříce mezi rostliny, které se objevily na povrchu zemském 
nejpozději, obsahují asi desátý díl druhů veškerého rostlinstva jevnosnubného. 
