1 
398 - 
I. Složnokvěté čekankovité (Cichoriaceae). 
Rod 1. Oel^a.rxli::a.i (Cichoriunť'^, Wegwarte) poznává se od ostatních 
rodů složnokvětých tím, že má na vrcholku nažek místo chmýří drobné šupinky. 
Vyskytuje se u nás dílem planě, dílem pěstovaná ve 2 druzích : 
1. Čekanka obecná neboli cikorie (Cichorium intybus^ L. - obr. 542) 
jest 21etá až vytrvalá bylina vyhánějící v prvním roce z vřetenovitého kořene rů- 
žici přízemních, kracovitě peřenoklaných, v křídlatý řapík súžených listů, které 
připomínají velice listy známé smetanky. Jsouc pěstována mívá však listy namnoze 
nedělené, pouze oddálené zubaté (č. setá - C. sativum Blakw.). V druhém, 
zřídka již v prvním roce vyrůstá ze středu růžice přímá, až 1 m vysoká, více 
méně srstnatá nebo skoro lysá, větevnatá lo- 
dyha s listy podlouhlými, nedělenými, nahoře 
kopinatými, širokým spodem přisedlými, trochu 
objímavými, jež čím výše tím jsou menší, pře- 
cházejíce posléze v listeny, v jejichž paždích, 
jakož i na koncich větví, sedí po 1 - 3 květných 
úborech s 2řadými, více méně žláznatě štětina- 
tými zákrovy. Vnější řada zákrovní skládá se 
z 5 listenů vejčitě kopinatých, odstálých, vnitřní 
řada z 8-10 listenů čárkovitě kopinatých, 
dole spolu srostlých. Na lůžku, které jest 
mělkými, po kraji roztrhaně zubatými jamkami 
ďupkováno, sedí 12-20 obojakých kvítků (i^) 
s jasně modrými, zřídka růžovými nebo bílými, 
vesměs jazykovitými korunami. Složení jejich 
popsáno ve znacích povšechných (str. 387). 
Plody jsou 3— bhranné nažky (/), věnčené 
na vrcholku korunkou drobnýchšu- 
pinek. 
Opylení děje se způsobem u složnokvě- 
tých obvyklým (viz str. 389). Koncem doby 
květní ohýbají se ramena bliznová zpět, až se 
dotknou svými bliznami ěnělky a setrou na ně 
pylová zrneěka, jež v chloupcích ěnělky uvázla; 
nebyly-li blizny dosud zúrodněny pylem cizím, 
zúrodní se nyní jako dodatečně autogamicky. 
Rozkvétajíce v červenci a srpnu v ran- 
ních hodinách, úbory po 2. hodině odpolední 
opět se již zavírají. Totéž činívají za bouře 
a deště, aby uchránily pyl od škodlivé vlhkosti. 
543 štírbák neboli endivte; f. .IV., Roste hojně u cest, na průhonech, na 
mezích a kopcích. Kvete od července do zari. 
V některých úrodnějších polohách ji pěstují na polích pro mléčnaté, bílé 
kořeny, které rozkrájeny na kousky se suší a prodávají do továren. Tam z nich 
‘) »Jako by toužila po ztraceném štěstí a čekala, že se jí opět vrátí, tak stojí 
tato bylina melancholicky n cest, obracejíc svá krásná, blankytně modrá očka ke slunci od 
božího rána až do odpoledne, kdy touhou znavena, očka zavírá« — praví o ní básník. 
Albertus Magnus nazývá ji nevěstou slunce (sponsa solis). Srovn. též něm. Weg- 
waice. V Matthiolově Herbáři slově čakanka. 
Tak zove ji už Plinius i Thep hrást (;>ťí/cóoíor) ; dle Plinia jest to prý jméno 
egyptské, dle jiných pochází od arab. chikouryeh. 
'h Nejspíše prý od řec. h>to[xog = vykrojen}", vzhledem ke kracovit}"m listům. 
