403 
žluté, u obvodových květů často vně červeně pruhované. Žluté čnělky za sucha 
trochu sezelenají. Světle hnědé, bezzobanné, ani ku konci nesúžené, 10— 13žebré 
nažky (/) mají bílé chmýří zdéli nebo o něco kratší nežli zákrov; od nažek 
předčil, druhu liší se tím, že jsou hladké, kdežto u šk. střešní jsou nahoře 
na žebrech zoubkovano-draslavé. 
Roste dosti hojně zvláště v rovinách : na rolích, průhonech, píščinách a u cest. 
Kvete od července do podzimu. Náleží k rostlinám dle stanoviska značně pro- 
měnlivým, proto ji nazval Wallroth šk. mnohotvárnou (C. polymorpha). 
3. S. ozimá (C. biennis L. — obr. 548) má krátký, po dozrání semen 
v 2. roce odumírající kořen, z něhož vyhání podlouhlé, chobotnatě kraco- 
vité listy přízemní a přímou, jedno- 
duchou nebo nahoře větvitou, někdy 
až přes 1 m vysokou, brázditou, skoro 
lysou nebo mrtnatou lodyhu. Spodní 
listy lodyžní podobají se listům pří- 
zemním, čím výše však jsou listy užší, 
jen v dolní své části hřebenitě nebo 
chobotnatě zubaté, ostatek celokrajné, 
až přecházejí v listy úzce kopinaté a 
nedělenou spodinou přisedlé. U jedinců 
rostoucích na špatné, vyprahlé půdě 
jsou listy vesměs menší a mnohem 
méně rozeklané. 
Prostředně veliké úbory, rozví- 
jející se od května až do září, mají 
třepeni tě štětinaté lůžko (/) a vnější 
listeny zákrovní kopinaté, asi 2krát 
kratší vnitřních a odstálé; vnitřní 
listeny {b) jsou na vnitřní straně při- 
tisklo hedvábitěpýřité jakoušk. 
střešní. Květy mají zlatožluté koruny 
a žluté čnělky. Žlutavě hnědé, 13žebré, 
trochu křivé, bezzobanné nažky (/) 
jsou nahoře na žebrech slabě zoubko- 
vaně draslavé a věnčeny chmýřím, 
které je značně delší nežli zákrov. 
Roste hojně na lukách, mezích 
a u cest. 
Pozn. V okolí Loun byla pozorována odiůda mající im zákrovii hojné, více- 
řadé, žlutavé, žláz na té chlupy, kterou Čelakovský nazval šk. o z. žlázo- 
nosnou (C. biennis ^ glanduligera). 
4. Š, nicejská (C. nicaeensis L. — obr. 549) ]i(^dobá se vnějškem velice 
šk, ozimé. Vyhání z 2letého kořene přímé, 3 — 6 d?n vysoké, nahoře chocho- 
ličnatě větevnaté, i s listy více méně srstnaté lodyhy s plochými, podlouhlými, 
chobotnatě zubatými a protisečnými, zřídka skoro celokrajnými listy, z nichž dolejší 
jsou súženy v řapík, hořejší však střelovitě přisedlé. Prostředně veliké úbory, 
o málo menší nežli u druhu předch., mají třepenitě štětinaté lůžko (/) a 
šedopýřitý zákrov, jehož vnější, kopinaté listeny jsou o polovici kratší 
nežli listeny vnitřní jako u šk. ozimé, avšak vnitřní listeny zákrovní (é) jsou 
26* 
