405 
Jsouc rozšířeni) v Dalmácii a Uhrácli, v) sk) tuje se na polích, mezích a lučních 
stráních pouze jen v Hříběcích horách na Moravě, kde dostupuje západní hranice svého 
rozšíření. Byla tu sbírána poprvé r. 1871 na suchých stráních Wiesgriintu u Bošovic 
(sev. od Klobouk); potom na polích a mezích u Mikulčic směrem k Šitbořicům 
u Hustopeče, u Star. Poddvorova (záp. od Hodonína) atd. Kvete v červenci a srpnu. 
6. Š. bahenní (C. paliidosa Mónch., Hieracitim paludosiim L. — obr. 551) 
jest oproti všem druhům předch. bylina vytrvalá, s krátkým oddenkem a 
přímou, až 1 m vysokou, na vrcholku víceúbornou, dutou, lysou, rozbrázděnou 
lodyhou. Listy jsou též lysé, přízemní a nejdolejší lodyžní podlouhle vejčité až 
kopinaté, znenáhla v řapík súžené a po kraji chobotnatě zubaté, často k dolejšku 
kracovitě stříhané; ostatní listy lodyžní jsou přisedlé, srdčitým až střelovitým 
spodem objímavé, v dolní své polovici po okraji hrubě zubaté, v hořejší celo- 
krajné, protáhlé v dlouhou špici. Někdy jsou však 1. lodyžní k dolejšku silně 
súženy a objímají lodyhu malými oušky jen do poloviny. Čím výše, tím jsou listy 
užší, až ve květenství přecházejí v celokrajné, kopinaté listeny. Prostředně veliké 
úbory, rozvíjející se v červnu a červenci, mají černozelený zákrov s dlouhými, 
černými, žláznatými chlupy, jehož vnější listeny jsou Skrát kratší listenů vnitřních, 
