407 
nebo vy s t o ii p a vo u, 3-5 dm vysokou, podél brázditou, 3 - loúbornou, i s listy 
pýřitou, silně žláznatě chlupatou lodyhou a podlouhle kopinatými, nad 
spodem trochu staženými, zoubkovanými až celokrajnými listy, které lodyhu strelo- 
vitým spodem objímají a čím výše, tím jsou menší, přecházejíce ve květenství 
v listy čárkovito-kopinaté. Přízemní listy jsou sůženy v řapík a po kraji vyhlodaně 
až skoro kracovitě zubaté. Veliké úbory, zvíci úborů známé smetanky, spočívají 
na stopkách nahoře ztloustlých; mají široký, dole vrtlíkovitý, černozelený, 
srstnatý, hustě žláznatě chlupatý zákrov, jehož vnější listeny, sahající asi do polovice 
listenů vnitřních, jsou volně k nim přilehlé. Květy, sedící na třepenitém lůžku (/), 
mají zlatožluté koruny a žluté čnělky ; dospívají v bezzobanné, 20žebrénažky (/) 
věnčené bílým chmýřím, jež jest delší zákrovu. 
Roste na travnatých stráních a horských lukách vyšších Krkonoš, Kladského 
Sněžníku a moravsko-slezského Jeseníku. Kvete v touž dobu jako druh předch. 
9. Na dně Veliké Kotliny v Jeseníku vyskytuje se mezi kapradinami a křo- 
vinami jeřábu jako vzácnost, dostupujíc zde západní hranice svého rozšíření, šk. 
sibiřská (C. sibirica L. — obr. 554), statný, až 1^2 vysoký, vytrvalý druh, 
vyhánějící z tlustého, uzlatého oddenku přímou, brázditou, srstnatou, ale bezžláznou, 
2 — 5Úbornou lodyhu s vejčitými až vejčitě podlouhlými, oddáleně mělce a nestejně 
