408 
zubatými až skoro celokrajnými, poněkud svraskalými, na omak drsnými, brvitými 
listy, které v dolejší části lodyhy se sužují v křídlatý, zubatý, objímá vý řapík, 
v hořejší části však objímají lodyhu srdčitým spodem. Přízemní listy a listy na ne- 
plodných výhoncích jsou dlouze řapíkaté. Veliké ú b o ry, spočívající na stopkách 
nahoře ztloustlých, mají třepenitá lůžka (/) a černozelené zákrovy, složené 
z listenů kopinatých, na středu srstnaté huňatých, z nichž vnější, volně přilehlé, jsou 
asi o polovici kratší nežli vnitřní jako u druhu předch. Koruny jsou zlatožluté, na 
obvodě trochu větší, od vnitřních květů odstálé a později trochu nazpět ohrnuté, 
čnělky žluté, bezzobanné nažky (f) 30 žebré, chmýr špinavě bílý, lámavý, skoro 
kratší než zákrov. — Kvete od července do září. 
554. Škarda sibvská ; 
U úbor se zralými nažkami, f nažka, t část lůžka. 
555. Škarda ukousnutá; 
f nažka, t část lůžka. 
10. Š. ukousnutá (C. praemorsa Tausch, Hieraciiim praeniorsum L. - 
obr. 555) nazývá se tak dle válcovitého, šikmého, přitloustlé mrcasy ženoucího 
oddenku, který jest na konci jako ukousnut (— obr. 556). Konečný pupen 
jeho vyrůstá z jara v růžici přízemních měkkých, vejčitě podlouhlých, mělce zoub- 
kovaných až skoro celokrajných, dole v krátký nebo delší řapík súžených listů 
a v přímou, 3-6 dm vysokou, jednoduchou, bezlistou, i s přízemními listy 
šedopýřitou lodyhu, zakončenou hroznovitou latou dosti drobných, válcovitých, 
žlutokvětých úborů. Postranní osy (stopky) laty vyrůstají z paždí čárkovitých listenů 
a jsou šedohuňatě drsné. Zákrovy jsou tmavě olivově zelené, roztroušené štétinkaté 
