13 - Š. štětinatá (C. setosa Halí. íil., Barkhausia setosa DC. — obr. 558) 
vyhání z iletého kořene přímou, větevnatou, až 3 dm vysokou, i s listy štětinatou 
nebo dosti lysou lodyhu. Podlouhlé listy jsou v dolní části rostliny protišečné, v ho- 
řejší části jen zubaté nebo i celokrajné a střelovitými oušky objímavé. Někdy bý- 
vají i dolejší listy pouze oddáleně, mělce zubaté. Drobné úbory, skládající vrcholl- 
kovité květenství, stojí před rozvitím přímo; mají jemně pýřité listeny zá- 
krovní (é) na kýlu i se stopkami úborů štětinaté a světle žluté květy 
s načernale zelenými čnělkaini. Nažky (/) jsou prohiženy v zobánek 
jakou š. mákolisté a smrduté, 
ale oproti oběma druhům těmto 
jsou všecky asi sCej ně dlou- 
ze zobanité amnohem kratší zá- 
krovu, tak že chmýr vyčnívá ze 
zákrovu jen nepatrně. 
Jsouc domovem v jižní Evropě, 
vyskytuje se u nás na polích, úho- 
rech, trávnících a u cest jako 
rostlina zavlečená, nestálá, místy 
ovšem též zdomácnělá. V Cechách 
byla pozorována na př. v okolí praž- 
ském, u Teplic, u Luže blíže Vys. 
Mýta i j.; na Moravě v okolí Brna, 
Olomouce, Uher. Hradiště. Kvete 
v červenci a srpnu. 
Rod 5. 
(Hieracium^ Habichts- 
kraiit) má oblé, nesmáčknuté 
nažky s jednoduchým chmýřím 
jako škarda, ale na konci ne- 
stižené, nýbrž spíše tlustší a 
ilťaté; zákrov jest nejčastěji 
víceřadý, střechovitý. 
jsa nejbohatším rodem 
559. Jestfábnik chhipáČek ; 
o c f f nažka, b listen zákrovní ; CH kousek spodiny listové s drobnými 
evrOpSKym, ODSanUje mnono set chloupky hvězdovitýmí a silnějšími štětinkami (zvětš.) ; ch hvězdovitý 
druhů, odrůd, tvarů přechodných ^'^ětš.). 
a míšenců, pročež určování jich 
jest nad míru obtížno. Poněvadž valná většina vzácných druhů roste výhradně 
na horských hřbetech a skalách v Sudetách, zejména ve vysokých Krkonoších, 
kladském Sněžníku, moravsko-slezském Jeseníku a v Beskydách, tak že u mnohého 
z našich čtenářů budí celkem malý zájem, rozhodli jsme se napřed uvésti a dů- 
kladněji popsati druhy rozšířené hlavně v rovinách a předhořích. Jest jich celkem 
22 a možno je rozvrhnoiiti ve 2 veliké skupiny: 
Je st řáb n í ky c hl u pá č k o v i t é (Pilosella) ^ mají černé nažky na- 
nejvýš 2^1 2 mm dlouhé, na vrcholku vroubkované nebo zoubkované 
(obr. 559 /) ; lodyhy jsou obyčejně chudolisté i bezlisté a z oddenkii vy- 
růstají namnoze podzemní nebo nadzemní výběžky, jimiž se rostlina obnovuje. 
') Ces. j e s t řáb n í k, rus. ac xp eÓHiiKt, pol. j a s t r z e b i e c, chorv. j as t r o b n ík, 
sokolova tráwa, něm. Habichtskraut atd.jest doslovný překlad lat. Hieraciuni, 
jež pochází od řec. íéoa^ = jestřáb a bylo dáno rodu tomuto nejspíše proto, že mnohé 
druhy jeho rostou pouze na nepřístupný^xh skalách, kde hnízdí draví ptáci. Plinius vy- 
kládá, že šťávou těchto bylin natírají si jestřábi oči, aby měli bystrý zrak! (Srovn. s pozn.9 
na str. 67 ve sv. II.). 
