423 
b) J. lámavý (H. fragile Jord. sp.) — má lodyhu skoro lysou, dutou, již 
asi od prostředku vidličnatě větvitou ve větve vel ice láma vé. Vejčité až podlouhlé, 
na dolejšku nejčastěji v zuby zastříhované listy jsou světle zelené, více méně nasi- 
vělé, tenké, na líci lysé a mají dlouhé, úzké, spoře huňaté řapíky, Vejčité, as i cm 
dlouhé zákrovy, spočívající na stopkách obloukovitě vystoupavých, namnoze bělostně 
plstnatých, bezžlázných, mají listeny protaženy v kroucenou špičku. 
Roste na stráních a lesních lukách v jižní Moravě, nejhojněji v okolí Znojma 
a Vranova. V Cechách byl prý pozorován na hoře Loretto u Jičína F r. Bubákem. 
14. J. Schmídtův (H. Schmidtii^ 
Tausch., H. pallidum^ Bivona — obr. 572) 
podobá se přízemní rozetou listův a 
bezlistou, řidčeji i lištou, dole roztrou- 
šeně štětinatou lodyhou j. ze dní mu. Má 
však světle sivozelené, kopinaté 
až vejčité, vykrajovaně zoubkaté, řidčeji 
trochu stříhaně zubaté, papírovité, zvláště 
po kraji štětinkaté listy na spodu znená- 
hla v chlupaté řapíky sůženy. Dosti 
veliké, poněkud baňaté úbory, stojící na 
hvězdovitě plstnatých stopkách [cJi) ve 
volném, často velice chudém květenství, 
mají světlozelené, as i cín dlouhé zákrovy 
[b] posázeny bledými chlupy a obsahují zla- 
tožluté květy s korunami na předním okraji 
krátce brvitými a čnělkami žlutými. 
Roste porůznu na skalách, zvláště če- 
dičových a vápenatých, na př. v předhoří 
Krušných hor, v českém Středohoří, v 
údolí Vltavy odStětovic ke Zvíkovn, v Krko- 
noších, v Jeseníku, na Kotouči u Slram- 
berka atd. Kvete hlavně v červnu. 
15. V okolí pražském, v Českém 
Středohoří a na Sperlingšteinu u Oustí nad 
Labem vyskvtuje se jako vzácnost j. srst- 
natý (H. candicans^ Tausch), který se 
shoduje celkem s druhem předch., s nímž 
i sfuičasně rozkvétá, má však listy tuhé, 
trochu kožovité, na líci temněji, na 
rubu bledě sivozelené, p o oboustranách 
krátce štětinkaté a na krátkém, bl 3 . Jeslí ábiiik zuloniilny. 
šiřeji křídlatém řapíku, jakož i na 
obvodě a vespod na středním nervu hustě huňaté. Ostatně jsou lodyhy, ne-li po 
('elé délce, alespoň dole huňatě štětinaté, bezlisté nebo ilisté, listy přízemní kopi- 
naté až vejčité, více méně zubaté, zákrovy dosti velikých, břichatých úborů i se 
stopkami ]')lsCnaté a štětinaté a květy zlatožluté, se žlutými čnělkami. 
') Pojinenováu tak dle F r a 11 1. Vilib. Scliniidta, kter\’- zemřel r. 1796. jako pro- 
fessor botanik}^ v Praze. 
-) Lat. pal lid US r= bled}'. 
') Lat. c a 11 d i c a 11 s = bělavý. 
