424 
16. J. žulomilný (H. graniticum Schiilz - obr. 573) má přímou, 2 - 4 
vysokou, bez li stou nebo 1 lištou, dole roztroušeně huňatou, ostatně skoro 
lysou, nahoře hvězdovitě chlupatou a jemně žláznatou, nejěastěji 3 - búbornou 
lodyhu vyrůstající ze středu přízemní růžice podlouhle vejčitých, v dlouhý, uzounký 
řapík trochu n eso úměrně, skoro náhle s úžených nebo uťatých, zřídka poněkud 
srdčitých listů; ostatně jsou listy tuhounké, drobně nebo na dolejšku hrubě až 
stříhaně zubaté, po kraji štětinatě brvité, na líci sivozelené, dosti lysé až hustě 
štětinaté, vespod na středním nervu a na řapících huňaté. Dosti ve- 
liké, světle zlatožluté úbory mají načernale zelené, 
poněkud baňaté, až přes 1 C77i dlouhé, plstnaté a 
černě žláznaté úbory složeny z listenů šidlovitě 
zašpičatělých, které po odkvetení i špičkami těsně 
se přikládají ku plodům. 
Roste na žulových a křemencových skalách 
v okolí pražském (Šárka, Sv. Prokop, Závist’, Bu- 
tovice), v okolí Mostu, Kadaně, Oustí nad L. 
i j., jakož i v jzáp. Moravě. Kvete koncem máje 
a v červnu. 
17. J. obecný (H. vulgatum Fr., H. sil- 
vaticum Lamk. -- obr. 574) má štíhlou, tuhou, 
2-8 dm vysokou, jemně rýhovanou, na do- 
lejšku často fialově nebo nachově naběhlou lo- 
dyhu obyčejně s 2 - 4, někdy také jen s jedním, 
jindy s mnohými, k hořejšku znenáhla se umen- 
šujícími listy, která vyrůstá z růžice několika 
podlouhlých nebo kopinatých až vejčitých, v řa- 
pík znenáhla súžených listů přízemních. 
V době květu (v červnu a červenci) bývají však 
listy přízemní až na 1 - - 3, zřídka vesměs uschlé. 
Na líci jsou listy tmavě nebo světle zelené, 
více méně skvrnité, roztroušeně měkce chlupaté, až 
lysé, nebo na rubu bledší, nezřídka i s huňatými 
řapíky fialové a na nervu hojněji chlupaté, na 
okraji více méně hrubě, řidčeji oddálené zubaté, 
se zuby ku předu namířenými. Nahoře se 
lodyha vixholíkovitě i'ozvětvuje v 3 -lOúborné 
květenství. Úbory květní spočívají na rovných 
stopkách přímo; mají vejčité, asi 1 cm dlouhé, 
namnoze kalně zelené, řidčeji šedoplsťnaté zákrovy 
posázeny černými š t ě t i n k a m i a zlatožluté květy, 
jejichž koruny jsou na předním, zubatém okraji 
lysé a čnělky namnoze tmavé. Nažky jsou červe- 
nohnědé. 
Zmínky zasluhuje, že u tohoto druhu byly pozorovány květy s korunami 
rozmanitými: od pravých jazykovitých až do trubkovitých (/’ F^, 
Roste v četných odrůdách v lesích, křovích a na horních lukách. 
18. J. lesní neboli severní (H. Silvestře Tausch, H. borcale^ W. Gr., 
FI. sabaudum- Autt. — obr. 575) má statnou, až přes 1 m vysokou lodyhu, vy- 
růstající z podzemního přezimujícího pupenu, oproti všem druhům 
předch. porostlou po celé délce mnohými, přisedlými, ve střední a ho- 
řejší části lodyhy zaokrouhleným nebo uťatým spodem více méně objímavými, vej- 
*) Lat. bórealis— severní. — -) Lat. s a 1) a udus = v vSavojsku (Sabaudia) rostoucí. 
574. [esiřábník obecný: 
F , Fy, F., rozmanité tvar)' květů. 
