445 
špinavě červenou lodyhu zakončenu hroznovitou latou. Listy přízemní, které 
však v době kvčtu jsou již svadlé, bývají rozmanitého tvaru: vejčité podlouhlé, 
srdčité a při tom'^ nedělené, ale také kracovité i lyrovité; vždy však se sužují 
dole v řapík a jsou po kraji zoubkovány. Na spodnějším díle lodyhy jsou listy 
chobotnatě protisečné, s konečným úkrojkem kosníkovilým; nejspodnéjší (Z) z nich 
sužují se v krátký řapík, objímající střelovitou spodinou lodyhu, listy výše 
postavené jsou střelovitě přisedlé. Čím výše, tím jsou listy užší a méně dělené, 
až konečně pod větvemi květenství jsou kopinaté a celokrajné. Úbory mají lysé, 
černě tečkované, válcovito-kuželovité, střechovilé zákrovy a v nich po 10-12 
žlutých květech. Černohnědé, lesklé nažky (/) mají po každé straně 5 žeber, 
jsou jemné napříč svraskalé a prodlužují se v zobánek asi o polovici kratší 
nežli jsou samy. 
603. Locika diibolistá ; 604. Locika p 7 iitnatá ; 
L list na spodní části lodyhy; / nažka ; — N list lo- /nažka./i příčný řez nažkou. 
ciky střelo vité. 
Roste ve stinných, vlhkých lesích a po jejich pokrajích, zejména v širším 
okolí pražském, středním a záp. Polabí a Teplicko-Žatecku, jakož i v jižní a střední 
části Moravy. Kvete jako většina locik až v červenci a srpnu. 
Pozn. V Brněnsku, na př. v Tuřanském lese, v lesích mezi Némčicemi a Vráno vicemi, 
v hájích u Hrušovan, pak v okolí Mikulovic, Luhačovic i j., vyskytuje se jako vzácnost od- 
růda mající listy lodyžní veskrze nedělené, vejčité kopinaté až kopinaté, nestejněostře 
