448 
vlhkých nebo ve stínu. Poněvadž rovina, do které listy se staví, spadá do magne- 
tického poledníku, nazývají se rostliny této vlastnosti „kompasovými." Zazmínku 
stojí, že rostliny kompasové postrádají téměř úplně železa, jehož jinak veškeré 
rostlinstvo k vytvoření zeleni listové nevyhnutelně potřebuje. 
Malé úbory mají vejéité, lysé, střechovité zákrovy a obsahují přes 10 bledo- 
žl litých, za sucha modře fialových kvítků, dospívajících v čárkovito-klínovité, 
šedě nahnědlé, nahoře krátce štětinkaté nažky (Z/,) s velmi úzkým 
krajem a dlouhým, nitovitým, bílým zobanem. 
Roste porůznu po vší vlasti u cest, ua mezích, úhorech, rumištích a stráních. 
Obsahuje - zvláště v době květu (v červenci a srpnu) - hořké, jedovaté 
mléko, které jí chrání od útoků některých býložravců. Dle pozorování Kernerových 
zabraňuje toto mléko bezkřídlému, po 
iodyze lezoucímu hmyzu, zvláště mra- 
vencům, přístup ku květům. V hořejší 
části lodyhy a na stopkách úborových 
jest totiž pokožka nad míru jemná, že 
ji hmyz svými drápky snadno rozškrábe, 
načež vytéká z ní mléko a lepí se hmyzu 
na nohy, tak že nemůže dále. 
6. L. jedovatá (L. virosa L. — 
obr. 607) je statný, až 2 m vysoký druh 
s pevnou, bělavou lodyhou a s listy 
na středním kýlu ostnitými jako u druhu 
předch., avšak rovnovážně rozlože- 
nými. Přízemní, značně veliké listy (Z), 
vyrostlé již roku loňskéko, jsou podlouhle 
vejčité, nedělené, v řapík se sužující nebo 
peřenolaločné, v obou případech však po 
kraji ostnitě zubaté a často hnědě skvrnité. 
Spodní listy lodyžní podobají se tvarem 
1 velikostí listům přízemním, čím výše však 
na lodyze tím jsou menší a po kraji méně 
rozeklány, až přecházejí v drobné, celo- 
krajné listeny, z jejichž paždí vyrůstají 
větve rozkladité květní laty. Úbory, roz- 
víjející se v červenci a srpnu, obsahují přes 
10 bledožlutých kvítků, z nichž se vy- 
vinují černé, vejčité, širokým křídlem obroubené, nahoře lysé nažky 
s tenkým zobanem zdéli ostatního plodu. 
Náležejíc květeně zemí jižnějších, pěstuje se u nás nyní velmi pořídku jakožto 
bylina léčivá v zahradách, z nichž místy zplaňuje. 
Obsahuje jako druh předcházející bílé, lepkavé, palčivě hořké, jedovaté mléko, 
které při nejmenším poranění z lodyhy a z větví květenství vytryskuje, majíc týž 
biologický význam pro rostlinu jak pověděno u druhu předch. 
Ztuhlá mléčná šcáva (lactuarium) požívala druhdy dobré pověsti v lékařství, 
proto pěstovali v některých krajinách tento druh též na polích. 
7. L. modrá (L. perennis^ L. — obr. 608) jest vytrvalá bylina s dutou, 
as 3 dm vysokou, nahoře vrcholičnatě rozvětvenou lodyhou a měkkými, většinou 
') bat. peren 11 i s = vytrval}'. 
