467 
1. Hadí mord^ nízký (Scorzonera- hiimilis L. - obr. 631) vyhání z vy- 
trvalého oddeiiku, který je pošvami staršíeh, netřepenících se listů šupi- 
natý, měkké, mnohožilné, elliptičné až čá rk o v it o-kop i n até, celokrajné, 
v řapík súžené, na spodu pošvaté listy a přímou, 1—4 dm vysokou, n ej častě j i 
jednoduchou, lúbornou, zřídka 2-3iibornou, namnoze pavučinatě 
vlnatou lodyhu s listy nemnohými (1 - 3), úzce kopinatými, přisedlými. Úbory 
květní, rozkvétající od máje do července, mají vejčité, břichaté, pravidelně stře- 
ch ovité zákrovy složeny ze 20 i více kopinatých listenův a světle žluté 
květy (Z’), z nichž obvodové jsou asi 2krát tak dlouhé jako zákrov. 
Bezzobanné, hladce žebernaté nažky (7) jsou 
věnčeny špinavě bílým, péro vitým, spleteným 
chmýřím jako nažky kozí brady. 
Opylení jest téhož způsobu jako u kozí brady 
(str. 465). 
Roste nejraději na horských, lesních i bažinatých 
lukách, pramenitých místech a trávnících často pospolitě. 
2. H. španělský (S. hispanica L. - obr. 632) 
má lodyhy až 1 m vysoké, obyčejně v několik 
lúborných, dlouhých větví rozvětvené a zvláště 
dole bohatě listnaté. Listy jsou trochu tuhé, 
nazpět ohnuté, podlouhle kopinaté až elliptické, dlouze 
zakončité, celokrajné, ale také mělce zubaté, rozší- 
řeným spodem přisedlé, nejhořejší listenovité. Válco- 
vité, dole břichaté zákrovy velikých úborů skládají 
se pouze z 10 listenů ve 2 řadách : vnitřní jsou 
podlouhlé, špičaté, trochu kožovité, 3 nejzevnější, 
mnohem kratší, vejčité. Sytě žluté koruny obvodových 
květů jsou asi 2krát delší listenů zákrov- 
ních jako u druhu předch., nažky jsou lOžebré, 
krajní s 5 silnějšími, pilovitými žebry, věnčené 
chmýrem špinavě bílým. 
Jsouc bylinou vytrvalou, s šupinatým oddenkem 
jako předch., roste místy na travnatých stráních, 
chlumech a lukách, zvláště jsou-li vápenité a jílovité, 
v středním a západním Polabí a Teplicko-Žatecku, 
jakož i v střední a jižní Moravě. Kvete od června 
do srpna. 
Pěstuje se také v kuchyňských zahradách pro 
kořen, který jest na prst tlustý, vně černý, uvnitř 
bílý a dává, dokud je mlád a roní mléko, chutnou, 
snadno stravitelnou zeleninu. Sušeného a praže- 
ného kořene užívá se jako cikorky. 
3. H. maiokvětý (S. parviflora jacq. — obr. 633) vyhání z šupinatého 
oddenku kopinaté až č á r k o v i t o-k o p i n a t é, celokrajné, v dlouhý, na 
spodu pošvatý řapík súžené, lysé listy přízemní a 1 - 3úborné, vystoupavé lodyhy 
6 Srov. cliorv. zmijak, rus. aMteayiiiHiiKT,, atd. 
-) Od špauěl. scorzone = druh jihoevrop. ještěrek, mylně za jedovaté považova- 
ných. Spanělé se domnívají, že uštknutí oněch ještěrek touto bylinou (viz č. 2 .) se 
vyléčí. Někteří odvozují od vlašsk. scorza = kůra -j- nera = černá, vzhledem k tomu, 
že mnohé druhy mají povrch kořene černavý. 
631. Hadi mord nízký; 
F květ, f nažka. 
30 ^ 
