469 
5 * niord nachový (S. purpurea L. — obr. 635) má jako druh předch. 
oddenek pokryt tenkými vlákny ze zvětralých, roztřepených pošev vyhynulých listů; 
c e 1 o k r a j n é listy jsou však úzce čár k ovité až nitkovité a přímé, jedno- 
duché nebo nahoře vidličnatě 2dllné, 2 — 4 dm vysoké lodyhy dosti bohatě listnaté. 
Nejsnáze však se poznává ode všech ostatních druhů, že prostředně veliké úbory 
obsahují květy barvy růžově lilákové, vonící v mládí vanilkou. Ostatně mají 
úbory válcovité, jemně plstnaté zákrovy, jazýčky korun jsou 2 krát delší svých trubek 
a žeberriaté nažky (/) věnčeny chmýřím špinavě bílým. 
Roste na travnatých, porostlých stráních v jižní Moravě v okolí Mikulova, 
Hodonína, Cejče a Klobouk ; v Cechách byl pozorován na stráni za mlýnem u Sv. 
Prokopa, v »Bučině« u Karlštejna, na 
Holém vrchu u Dymokur (sev. od Po- 
děbrad;, na jižním úklonu údolí u Bělé, 
v borech u Vetlé (sev. od Roudnice nad L.) 
a na kraji boru u Býchor (svých, od Ko- 
lína). Kvete v máji a červnu. 
6. H. d řípatý (S. laciniata L., Po- 
dospermiinP laciniatiim DC. — obr. 636) 
liší se s násl. druhem ode všech druhů 
předch. hlavně dvěma věcmi : má listy 
peřenodílné a nažky ( /) na velice 
silných s t o p e ě k á c h, jež zároveň 
s nažkami s lůžka opadávají. Vzhledem 
k těmto odchylkám oddělují někteří tyto 
2 druhy od ostatních a tvoří z nich sa- 
mostatný rod - P o d o s p e r m u m^ (něm. 
Stielsame). 
Oproti všem ostatním druhům vy- 
trvalým, jest h. d řípatý bylina dvou- 
letá, s tenkým, vřetenovitým kořenem, 
z něhož vyhání jednu nebo několik 
oblých, útle rýhovaných, 1 - 4 d7n vy- 
sokých, namnoze větevnatých lodyh s pe- 
řenodílnými listy o ěárkovitých nebo čar- 
kovitě kopinatých, na dolejšku súže- 
ných ú kroj cích ; hořejší listy lodyžní 
však bývají často nedělené, ěárkovité. 
Malé úbory, rozkvétající od máje do čer- 
vence, mají válcovité zákrovy, jež po od- 
kvetení břichatě naduřují, složeny z ko- 
pinatých, bělokrajných, střechovitě se kryjících listenův a obsahují bledožluté květy 
{F) zdéli zákrovu nebo o málo delší. 
Roste na travnatých hrázích, mezích, u cest, na úhorech a polích v širším 
okolí pražském, v středním a záp. Polabí, Jiěínsko-Boleslavsku a Teplicko-Žatecku, 
jakož i velmi porůznu v jižnější a střední Moravě; ve Slezsku nebyl dosud po- 
zorován. 
7. H. Jacquínův'^ (S. Jacquiniana- Čel., Podospermum^ Jacquinianum Koch 
— obr. 636 K) podobá se vnějškem velice druhu předch., má však tlustý, 
6 Slož. z řec. .Toés, :xobó^ = noha -}- oTieq^ia — semeno, vzhledem ke stopkatým 
nažkám. 
-) Ku poctě Mik. Jacquina, řed. zahrady v Schonbruně a cestovatele po západní 
Indii. Zemřel r. 1817 ve Vídni, napsav celou řadu botanických spisů. 
