479 
1. Řebříček ^ obecný (Achillea- millefolium^ L., Schafgarbe - obr. 648) 
vyhání z mnohohlavého oddenku plazivé kořenové výběžky a tuhé, přímé, 2 — 6 ř//// 
vysoké, dosti lysé nebo roztroušeně vlnaté lodyhy s podlouhlými, 2 - Skráte peře- 
nodílnými, tmavozelenými listy o krátce kopinatých až ěárkovitých úkrojcích. Drobné 
úbory (Z7, Ú[), sestavené v bohatou, chocholiěnatou latu (kytku), mají vejčitý zákrov 
složen z šupinovitých, střechovitě se kryjících listenů a plevnaté 1 ů ž ko. Obvodové 
kvítky (i^i), v počtu obyčejně 5, jsou pestíkové, s široce jazykovitými (skoro 
okrouhlými) korunami barvy bílé nebo bledě růžové, zřídka žlutavé ; květy v terči 
648. Rebňček obecný; 
U úbor, b\ podélný řez úborem, F květ trubkovitý, /-'i květ jazykovitý, z nažka. 
{F), v počtu asi 20,’jsou obojaké, s korunami trubkovitými, barvy žlutavé. Smáč- 
knuté, podlouhle vejčité nažky {z) nemají žeber ani chmýří. 
Opylení děje se způsobem u složnokvětých obvyklým (str. 389). Zmínky 
zasluhuje, že rostliny rostoucí ve vyšších polohách mívají namnoze kvítky bledě růžové. 
Vyskytuje se i v jiných řečech slovan., ač se vztahuje často na různé rostliny se 
zpeř ený^mi listy, na př, rus. paónHKa, jepeneii, pol. žebrzyca, chorv. rebrac. 
“) Dle Plín io v a výkladu byl tak nazván podle A c h i 1 1 a. žáka Ch i r o n o v a (nikoli 
-dle stejnojmenného hrdiny Homérského !), který prý první na léčivé vlastnosti jeho 
upozornil. 
Slož. z lat. niille = tisíc -j- f oliu ni = list. 
