483 
mají polokulaté zákrovy a na obvodě 6 — 12 (nejčastěji 10) jazykovitých, bílých 
kvítků asi tak dlouhých jako zákrov; květy v terči jsou nažloutle bílé. 
Roste hojně na vlkých lukách, v příkopech a v pobřežních křovinách. 
Druhdy užívalo se listův i květň, jakož i kořene, který štiplavě chutná a nutí 
ke kýchání, v lékařství. Mladých pupencii možno na jaře požívati jako salátu. 
Pěstuje se též — zvláště s plnými, malým růžičkám podobnými úbory — vedle 
některých jiných druhů pro okrasu v květnicích. 
Rod 22. (Matricaria-, Kamille) má vyklenuté, namnoze 
duté lůžko bezplevné, a nesmáčknuté nažky bez chmýří, na břišní straně že- 
bernaté. Obvodové květy jazykovité paprskují, někdy však docela chybějí. U nás 
se vyskytují 3 druhy: 
lodyha řídce listnatá; í 
obvodové, jazvkovité květy < pravý 1. 
bílé 
byliny vonné: 
lůžko duté 
lodyha hustě listnatá ; í 
obvodové, jazykovité květy c 
chybějí ( 
CIZÍ 
byliny nevonné ; lůžko plné 
/ 
V 
nevonný 3. 
1. Heřmánek pravý (Matricaria chamomilla^ L. — obr. 651) jest jedno- 
letá, příjemně vonná bylina s přímou, větevnatou, as 3 dtn vysokou, i s listy 
lysou, na spodu někdy nachově naběhlou lodyhou, celkem řídce porostlou střídavými, 
2kráte zpeřeně dělenými listy o nitkovitých, plochých úkrojcích. S biologického 
stanoviska jest zajímavé, že listy hořejší jsou jen o málo menší listů dolejších; 
u valné většiny rostlin jsou totiž listy čím výše na lodyze menší a k lodyze při- 
tisklejší, aby nezastiňovaly listů spodnějších. Zde toho není třeba, poněvadž mezi 
úzkými úkrojky může na listy spodní dosti slunečních paprsků procházeli. 
Květné úbory (Í7), rozkvétající od máje do srpna, spočívají na koncích pro- 
dloužených, dutých stopek. Mají střechovitý zákrov složen ze šupinovitých listenů 
s velmi úzkými, bělavými okraji a duté, kuželovité, bezplevné lůžko (/). 
Obvodové, pestíkové kvítky (F) s jazykovitými, 3 — bzubými, bílými korunami ohýbají 
se vždy na večer dolů, ráno, když rosa se vypařila, opět se zvedajíce; koncem doby 
květní však se sehnou dolů trvale. Obojaké kvítky v terči (/)) mají koruny 
trubkovité, žluté. 
Nahnědlé nažky {z) jsou bez chmýří; na hřbetní straně jsou bezžebré, svras- 
kalé, na břišní mají však 5 podélných žeber. Jsouce navlhčeny, mění se na povrchu 
v lepkavý sliz, jímž se přidržují půdy, aby mohl klíček do země lépe vniknouti. 
O opylení platí vše, co pověděno u rmene smradlavého na str. 474. 
Roste často na rumištích, úhorech a u cest. 
Sbírá se pro domácí potřebu na „heřmánkové thé" a pro lékárny; náležíť 
k nejdůležitějším bylinám lékařským. 
2. Na několika místech v Cechách i na Moravě (na př. v okolí Prahy, C. Třebové, 
Podmokel, Plzně, Hustopeče) pozorován byl h. cizí (M. discoidea^ DC., Santolina® 
M Vzniklo předrážkou // ze slova r m en , rm e ii ek , podobně jako Rtyně z Hertina. 
(Viz též pozn. ') na str. 473.) 
-) Od lat. inatrix = děloha, matka, vzhledem k léčivým vlastnostem. 
Slož. z řec. ya^iaí = při zemi -|- — jablko, vzhledem k vonným úborům. 
*) t. j. se Samými kvéty trubkovitými neboli terčovými (flores discoidei). 
"I Dle frac. krajiny při ústí Gironde, kterou obývali Santonové; vztahuie sc 
v.šak původně na jinou, rnienu podobnou, léčivou rostlinu, která v uvedené krajině hojně 
prý roste. 
31 
