— 488 
5. Vratič ^ (Ch. tanacetum ^ Karsch., Tanacetum ^ vulgare L, Rainfarn — 
obr. 658) jest vytrvalá bylina vyhánějící z mnohohlavého, skoro dřevnatého, hně- 
dého oddenku obyčejně celý trs přímých, lysých, zřídka trochu paviičinatě vlna- 
tých, až přes 1 m vysokých lodyh, zakončených hustými, chocholičnatými latami 
zlatožlutých úborů. Peřenodílné, jasně zelené, na líci žláznatě tečkované, na ner- 
vech poněkud srstnaté listy mají hlavní vřeteno křídlatě rozšířené a alespoň v ho- 
řejší části zubaté; úkrojky jejich jsou kopinaté, ostře pilovité až protisečné. 
Úbory, podepřené zákrovy z listenů na konci široce blanitě obroubených, obsa- 
hují oproti ostatním druhům kopretin květy vesměs trubkovité: v terči obo- 
jaké, s válcovitou, oblou trubkou nahoře 5zubou na obvodě p e- 
stíkové, s trubkou nitko vitou, namnoze Szubou {F). Někdy se také 
657. Riinbaba ; f nažka. 
obvodové květy, které beztoho paprsku netvoří, ani nevyvinují. Pro tuto vlastnost 
oddělují někteří vratič od ostatních kopretin a činí jej rodem samostatným - Ta- 
nacetum. Nažky (/) jsou 5žebré, na vrcholku věnčeny nízkou, blanitou korunkou. 
Roste často pospolitě u cest, na mezích, v mýtinách, po krajích lesních 
na březích potoků. Kvete od července do října. 
Rozemnut nepříjemně páchne, rozkousán hořce chutná. Užívá se ho v^ lé- 
kařství, hlavně k vypuzení cizopasných červů a proti žaludečním křečem. Ve Švé- 
dech přidávají mladých listů do pečivá. Také je prý dávají sládci místo chmele 
do piva. Mimo to možno jimi barviti rozličné předměty na zeleno. 
6 Vysk3"tuje se i v jin3*ch řečech slovaii., iia př. inrus. BopoTfci^’L, pol. wrot3^cz, 
chorv. srb. vratič, povratič atd. Obsahuje snad stslov. kmen vračt = lékař, vzhledem 
k léči\"ým účinkům. 
-) Vzniklo pr3'^ zkomolením z řec. áůavaoía {aůávaTog = nesmrteln3'"), kterýmžto 
iménem rozuměli staří Řekové rostlin3’ nevadnoucí; přeneseno na tuto b3dinu asi proto, 
že květy její sušením málo se změní. 
