1 
— 494 - 
Kořene užívá se s prospěchem v lékařství. Druhdy připisovala se mu kou- 
zelná moc (odtud jméno černobýP). Poněvadž kvetoucích vršků možno upo- 
třebiti též jako koření v kuchyních, pcstuje se někdy s následujícím druhem v ku- 
chyňských zahrádkách. 
2. P. pravý neboli absint (A. absinthium- L., Absinthium vulgare Lam., 
\\'ermuth — obr. 666) vyhání z krátkého, mnohohlavého oddenku obyčejně celý 
trs přímých, až 1 m vysokých, bělošedě plstnatých lodyh, rozvětvujících se nahoře 
v hroznovitou latu drobných úborů. Hedvábitě šedě nebo žlutavě plstnaté listy jsou 
většinou 2 — 3 krátě p e ř e n o d í 1 n é, o kopinatých až ěárkovitých, t u p o u n k ý c h 
664. Kopretina indická. 665. Pelynek obe'?iý ; j 
Ú podélný řez úborem, b zákrovní listen, /' nažka. ;j 
í 
uštech. Dolejší listy jsou dlouze řapíkaté, ale na spodu bez oušek; hořejší | 
jsou krátce řapíkaté až přisedlé, trojdílné až nedělené, přecházejíce znenáhla v li- j 
steny, z jejichž paždí vyrůstají na ohnutých stopečkách kulovaté úbory ( U). j. 
Ty jsou sestaveny většinou do jednostranných hroznů, skládajících bohatou latu ; > 
M »Někten se domnívají, že čerň ob^d proto slově německy B eif nss, když se v obuvi * ' 
pod nohy vloží, že lidi vaudrovní a pocestné proti vstání obhajuje, jakož i Plinius totéž j 
svědčí . . . Lidé pověrní večer před sv. Janem tou bylinou se opasují, věnce z ní na hla- 
vách nosí proti obludám, kouzlům, neštěstím a nemocem toho roku.« (Matthioli str. 302). j 
-| Řec. áyu'r&tor nehoH a.TíV( 9 ťOJ’— nepitel ný, vzhledem k velice hořkému odvaru j; 
této bylin}'. J ||i|l 
