507 
3. S. lesní (S. silvaticus L. — obr. 681) podobá se- úplně druhu 
předcházejícímu, n e n í však porostlý chloupky ž 1 áz n a t ý m i, nýbrž rozroušenč 
pýřitý a pavučin a tý. Ostatně má úbory drobné, vnější listeny zákrovní ne- 
mnohé, zcela malé, namnoze nebarevné, obvodové jazykovité květy tvo- 
řící paprsek též nepatrné, nazpět ohrnuté a nažky (/) srstnaté. 
Roste hojně na píseěnatých půdách lesních, na suchých stráních a ve světlých 
křovištích. Kvete hlavně v červnu a červenci. 
4. Přímětník^ neboli bylina sv. Jakuba^ (S. Jacobaea- L. — obr. 682) 
jest bylina 21etá nebo vytrvalá, vyhánějící na jaře z krátkého, jako ukousnutého 
oddenku růžici lyrovitých listů o velikém, po- 
dlouhle vejčitém, vroubkovano-pilovitém úkrojku 
konečném a úzkých, odstálých úkrojcích po- 
stranních, které však někdy docela chybějí. Ze 
středu růžice, jejíž listy do doby květu na- 
mnoze uschnou, vyrůstá přímá, 4-12 dm 
vysoká, na spodu často nachově naběhlá lo- 
dyha, která se nahoře rozvětvuje v chocho- 
liěnatou, p ř í m o v ět e v n o u latu. Listy lodyžní 
jsou různé: spodní podobají se listům přízem- 
ním, prostřední a hořejší jsou zpeřeně rozdě- 
leny v podlouhlé až čárkovité, namnoze hlu- 
boce pilovité úkrojky a přisedají k lodyze 
poloobjímavým spodem. Prostředně veliké úbory, 
rozkvétající hlavně v měsících letních, mají krátce 
válcovitý, často nahnědlý zákrov složen z po- 
dlouhle kopinatých listenů, na jejichž spodině 
bývají ještě 1—2 čárkovité, nepatrné listeny 
vnější. Květy vesměs žluté jsou dvoje: uvnitř 
(v terči) 60-80 květů obojakých [F), s ko- 
runami trubkovitými, bzubými, na obvodě 
12—15 květů pestíkových (/]), s korunami ja- 
zykovitými, jež vytvářejí široký, rovno- 
vážně rozložený paprsek. Z prvých květů 
vyvinují se nažky na žebrech srstnaté (/j), 
z druhých lysé ( / ). 
Roste na suchých lukách, mezích, kop- 
cích, v lesích a na stráních. 
5. Starček barborkolístý (S. barbareae- 
folius Krock., S. erraticus^ Bert. — obr. 683) 
podobá se velice přímětníku. Mívá však lo- 
dyhu často již od polovice latnatě roz- 
větvenu a tuhé větve namnoze r o z k 1 a d i t é, 
nestejné. Listy jsou většinou lyrovité a to 
dvojího druhu : listy přízemní (Z, — jež 
v d o b ě k vět u b ý vají ještě Zachovalé, čerstvé — a spodní listy lodyžní jsou 
řa píka té a mají konečný úkrojek značně veliký, srdčitě vejěitý, postranní úkrojky 
však malé, tak že se podobají velice listům barborky (viz sv. II. str. 96) ; pro- 
682. Pi íniěniik ! 
F květ trubkovitý, květ jazykovitý, f naž- 
ka z květu jazykovitého, /, nažka z kv. trub- 
kovitého. 
9 »Příniětové koření jméno odtud vzalo, že proti přimetu se užívalo« (Jung- 
mann). Přímět značí dle Jungni. zapálení na prstu neb na noze, pří mě ty neštovičky 
z liorkosti naskočilé. Pol. przymiotnik značí některé druhy omanu. 
-) Kvete kolem sv. Jakuba. — Pat. erraticus = rozpínav}'-, rozlézající se. 
