518 
Rod 31 . olxltjirxirxí neboli arnika, šlakové koření 
(Arnica^ montana L., Wohlyerlei, Johannisblume — obr. 701) vyhání z šikmého, 
válcovitého oddenkii růžici přízemních, podlouhle vejčitých, celokrajných, na líci 
krátce chlupatých listů a ze středu jejího přímou, 3—5 dm vysokou, žláznatě pýřitou 
až skoro lysou, obyčejně jednoúbornou (někdy však 2 — Sůbornou) lodyhu s 1— 2 
páry listů namnoze vstřícných, kopinatých ; někdy bývá kromě toho v hořejší části 
lodyhy několik menších listů obyčejně střídavých. Veliké úbory mají 2řadý zákrov slo- 
žen z kopinatých listenův a bezplevné lůžko; obsahují květy vesměs pomoran- 
čo vě žluté: uvnitř 50 — 90 obojakých, s korunami trubkovitými (A), na obvodě 
asi 20 pestíkových, s korunami jazykovitými, paprskujícími (Ai), které bývají často 
vně červeně naběhlé. Ramena čnělek jsou ztenčena v kuželovitý, chlupatý přívěsek l' 
a prašníky jsou bezocasé. Válcovité, žebernaté nažky (/) celého úboru mají i- 
jednoduché a jednořadé chmýří. 
Opylení děje se normálním způsobem xenogamicky; koncem doby květní 
zkrucují se však ramena blizen a nastává zúrodnění autogamií, jak vysvětleno na 
straně 390. 
0 Dle Jiingmanna vzato z rus. nepra neboli na pra. 
-) Jméno nejistého původu. Snad zkomoleno z ptarmica (od řec. Tctág^og = ký- 
chnutí), poněvadž rozenmuté květ}^ a prášek ze sušené byliny nutí ku kýchání. 
