526 
směstnány v konečném, krátkém, klasovitéin hroznu a listeny zákrovní (b) mají 
pod koncem černohnědou skvrnu jako u odrůdy předch. 
Vyskytuje se jako vzácnost v Krkonoších, horách Krušných a Šumavě. 
4. Od protěže Hoppeovy, zakrnělé to odrůdy protěže lesní, dlužno 
rozeznávat! rovněž zakrslou, jen několik cm vysokou p. nízkou (G. supinum L. — 
obr. 710). Vyhání z trsnatého oddenku položené nebo vystoupavé, hustě listnaté 
kmínky a z těch teprve tenké, chudolisté lodyžky. Listy jsou úzce kopinaté až 
čárkovité, jednožilné, běloplsfnaté, úbory n e čet n é, nahloučeny v konečném krátkém, 
často ohnutém hroznu. Hlavní rozdíl od p. lesní a 
její odrůd spočívá však v zákrovech : kdežto u 
těchto je zákrov střechovitý, tvořen třemi řadami 
listenů, jest u p. nízké zákrov pouze 2 řady a 
vnější listeny jeho jsou delší než polovice 
celého zá krovu. Konečně dlužno uvésti, že květy 
pestíkové stojí v 1—2 řadách a že nažkyjsou smáč- 
knuté. 
708. Protěž norvéžská. 
709. Protěž Hoppeova ; b zákrovní listen. 
Roste na holých pastvinách a kamenitých místech hřebenů krkonošských. 
,5. Protěž dvoudomá neboli kociánek^ (Gnaphalium dioicum L., ' Ante- 
naria- dioica Gártn., Himmelfahrtsblume, Katzenpfótchen - obr. 711) jest vytrvalá 
bylinka vyhánějící z krátkého oddenku vedle k vět o n osných, přímých, 6 — 20 
cm vysokých, jednoduchých, oddálené listnatých, vlnatě plstnatých lodyh 
též listnaté, kořenující výběžky. Přízemní listy jsou kopisťovité, lodyžní 
úzce kopinaté, k lodyze více méně přitisklé, oboje na líci skoro lysé, na rubu 
však povleěeny bílou plstí téhož biologického významu, jak uvedeno u pelyňku 
0 v polšt. slově kocanki, v rusíii. KOTHHKa; jest prý spřízněno s tur. kočan, 
uřec. HoxŽávi^ maď. kocsán a srb. kočanj = lodyha. 
-) Z lat. a n t e u 11 a e = tykadla (hmyzu), jimž chlupy chmýří na neplodných nažkách 
se podobají. 
