529 
nevadnoucí rostlina alpských turistů. Má vytrvalý oddenek a jednoduché, 5 — 20 cm 
vysoké, listnaté lodyhy zakončeny několika úbory vedle sebe hustě směstnanými. 
Těsně pod úbory rozkládá se po 7 — 12 kopinatých, nestejně velikých, hustě 
běloplstnatých listů, které květenství daleko přesahují, tvoříce pod ním 
hvězdovitý obal. Kvítky jsou mnohomanželně jednodomé: v terči obojaké nebo za- 
krněním blizen prašníkové, neplodné, s chmýrem o chlupech kyjovitě ztloustlých, 
na obvodě pestíkové, plodné, s chmýrem o chlupech niCovitých. 
Jsouc pěstována v zahradách nebo v kořenáčích, vyžaduje písečné, kamenité a 
vápenaté půdy a slunečné strany. Roste-li v půdě příliš tučné, málo vápenaté a ve 
stínu, ztrácí plsCnatost a tím ovšem i na kráse. — Kvete v červenci a srpnu. 
714 . Protěž alpská. 
Rod 34. Bololiísl: (Filago, Schimmelkraut) shoduje se v ocasatých 
prasnicích a ve květech (v terči obojakých, trubkovitých, na obvodě pestíkových, 
nepaprskujících) s protěží; má však zákrovy bhranné, huňaté a ony nažky, 
které dospívají z květů pestíkových, obyčejně bez chmýří. 
Roste u nás ve 4 druzích: 
lodyha namnoze hroznovitě větvitá, o vět- / 
vích většinou krátkých, jednoduchých \ 
polní 1. 
lodyha na- 
mnoze vi- 
dličnatě 
větvitá 
listeny zákrovu tu- 
pounké, nehrotité, 
za plodu hvězdovitě • 
rozložené ; úbory po 
2 — 6 v klubkách 
klubka úborů jsou 
podepřena lístky 
kratšími nežli jsou 
sama 
nej menší 
2 . 
klubka iiborová 
jsou podepřena 
lístky delšími 
nežli jsou sama 
[ francouzský 3. 
listeny zákrovu hrotitě zašpiča- í 
těné, na špičce lysé, za plodu ' německý 4. 
přímé ; úbory po 1 5—30 v klubkách [ 
34 
