534 
1. Hvězdnice chlumní neboli Vergilova^ (Aster amellus^ L., Vergils- 
Aster — obr. 719) vyhání z krátkého, obyčejně vícehlavého oddenku přímé, až 
4 dm vysoké, mrtnaté, tvrdé, někdy kalně nachově naběhlé, nahoře chocholič- 
natě víceúborné, zřídka jednoúborné lodyhy, po celé délce řídce porostlé celo- 
krajnými nebo slabě zubatými, trojžilnými, poněkud tuhými listy. Nejdolejší 
listy, které za květu bývají většinou již uschlé, jsou elliptiěné nebo podlouhle ko- 
pinaté, v řapík súžené, hořejší jsou kopinaté, špičaté, přisedlé. Úhledné úbory, 
rozvíjející se až v srpnu a září, mají bezplevné lůžko a střechovitý, více- 
řadý zákrov, složený z listenů zaokrouhleně tupých, zcela bylinných, 
na špičkách načervenalých, trochu odstálých. 
Květy jsou dvoje: v terči asi 40 obojakých, 
s korunami trubkovitými, žlutými (Á^), na 
obvodě, v jediné pouze řadě asi 20 pestíko- 
vých, plodných, s korunami jazykovitými, 
paprskujícími, barvy světle modro fialové 
(A\). Prašníky (a) jsou bezocasé a ramena 
čnělek (/) čárkovitá, více méně plochá, ště- 
tičkou chloupků neukončená. Po- 
dlouhle vejčité, s boku smáčknuté, bezžehré, 
řídce srstnaté nažky (/) jsou věnčeny jed- 
noduchým, chlupoví tým chmýřím. 
Opylení děje se xenogamicky, geitono- 
gamicky i autogamicky, jak vysvětleno ve 
znacích povšechných na str. 389. 
Roste na výslunných, skalnatých a les- 
natých stráních v širším okolí pražském, 
středním a záp. Polabí, Jičínsko-Boleslavsku, 
poříčí Ploučnice, Žatecko-Teplicku a horna- 
íině křivoklátsko-berounské, jakož i v střední 
a jižní části Moravy; ve Slezsku jest velice 
vzácná. 
Pěstuje se též často ještě s jinými druhy 
pro okrasu v zahradách. 
2. H. horní (A. alpinus L., A. hirsutus 
Host. — obr. 720) má jako předch. odde- 
nek krátký, vícehlavý, z něhož vyrůstá jeden 
nebo několik svazečků kopistovitých, v řapík 
súžených, ještě i v době květu Zacho- 
valých listňv a přímá, jednoduchá, jen 
asi 8—15 cm vysoká, mrtnatá až huňatá lo- 
dyha, porostlá podlouhle kopinatými, čím výše užšími, přisedlými listy a zakon- 
čená jediným, velikým úborem. Zcela bylinné listeny zákrovní (é) jsou kopinaté, 
špičaté, po kraji nachově vroubené a b rvi té. Trubkovité květy v terči jsou žluté ; 
jazykovité, pestíkové, plodné květy v paprsku světle modrofialové jako u druhu 
předch. Nažky jsou srstnaté. 
Rostouc hojněji v Alpách, vyskytuje se u nás jako vzácnost na čedičových a 
znělcových skalách Bezděze (száp. od Bělé), hory Kleis (u Haidy), hory Sedla (Geltsch- 
berg — u Oští (Auscha), svých, od Litoměřic) Bořenu (záp. od Bíliny) a na zříceninách 
Rálska (Rollsberg, svých, od Mimoně nedaleko C. Lípy), jakož i na několika místech 
b Již slavný" básník římský, Vergilius Maro se o tomto druhu zmiňuje ve Zpěvech 
rolnických (Georgica): »Est etiam flos iu pratis, cui nomeu Amello.« 
