544 - 
Roste hojně v lesích, mýtinách a na lesních stráních, zvláště v hornatějších 
polohách. 
Druhdy byl zlatobýl proslaven v lékařství, zejména v nemocech močového 
měchýře. Z květů možno vyráběti žluté barvivo. Také za květinu okrasnou se 
hodí a proto s některými severoamerickými druhy často v zahradách se pěstuje. 
Pozn. Na vyšších hřebenech Krkonošů, hor Krušných, kladského Sněž- 
níku, Jeseníku i Beskyd vyskytuje se odrůda pouze 2 — 3 dm vysoká, 
skoro lysá, s malou, úzkou latou (anyC dolejší květonosné větvičky úžlabní bý- 
vají kratší svých listů), ale s mnohem většími úbory — zl. horský (S. al- 
pestris W. Kit.) 
734 . Sedm ikrása ; 
7Í podélný řez úborem ; F květ trubkovitý, květ jazykovitý ; f nažka. 
2. Z. kanadský (S. canadensis L. — obr. 733) jest vytrvalá bylina, 
vyhánějící z větevnatého oddenku obyčejně několik přímých, až 2 m vysokých, 
hustě mrtnatých lodyh, porostlých četnými kopinatými, v krátký řapík súženými, 
po kraji pilovitými, na rubu mrtnatými listy. Drobounké úbory [lí) jsou sesta- 
veny do úžlabních, štíhlých, jednostranných, namnoze ohnutých hroznů, 
které skládají dohromady bohatou, konečnou latu. Mají podobný zákrov jako 
zl. obecný, vesměs žluté kvítky, ale jazykovité koruny kvítkův obvodových 
jsou krátké, sotva delší terče, tak že nepaprskují. 
Rosta planě v severoamerické Virginii a Kanadě, pěstuje se často pro okrasu 
v zahradách a někdy odtud také v křovištích, u řek a na pahorcích zplaňuje. Tak 
byl pozorován na př. u Litoměřic, Bíliny, Karlových Varů i jinde. Kvete od srpna 
do října. 
Indiáni užívají prý této byliny jako protijedu, když byli uštknuti chřestýšem; 
odtud něm. její jméno Klapperschlangenkraut, 
