547 
1. Oman ^ luční (lnula- britannica^ L. — obr. 735) jest vytrvalá bylina 
(jako všecky omany) s hranatou, dole často červeně naběhlou, jednoduchou nebo 
v několik málo větví rozvětvenou, 2-^ dm vysokou lodyhou. Je-li lodyha roz- 
větvena, pak postranní, jednoúborné větve obyčejně převyšují úbor hlavní. Listy 
Jsou kopinaté, celokrajné nebo mělce zubaté, dolejší súženy v řapík, hořejší srdči- 
tým spodem poloobjímavě přisedlé, oboje měkké, na líci skoro lysé, na 
rubu i s lodyhou pavučinatě vlnaté, poseté vínožlutými žlázkami. 
Ostatně jsou listy co do tvaru i odění dle stanoviska značně proměnlivé. Veliké 
úbory (lí), měřící v průměru až 5 cm^ mají bezplevné lůžko a zákrov složený 
z čárkovitě šidlovitých listenů, z nichž vnější jsou bylinné, vlnatě chlupaté, 
zdéli nebo delší listenů vnitřních, suchomázdřitých, přišpičatělých. Všecky 
květy jsou žluté: vnitřní obojaké, trubkovité 
{F), vnější — velice četné, nicméně však jen v 
jedné řad ě — pestíkové, úzce jazykovité, pa- 
prskující i^i). Někdy však paprsek docela chybí. 
Prašníky {a) mají na spodu 2 šidlovité pří- 
věsky. Ramena čnělek (/) jsou asi téže povahy 
jako u rodu násled. (str. 553). Válcovité, že- 
bernaté nažky (/) jsou krátce srstnaté a 
věnčeny jednoduchým, jednořadým chmýřím. 
Roste na příkopech, u potoků, u cest a 
na vlhkých lukách dosti hojně. Kvete jako 
většina omanů hlavně až v červenci a srpnu. 
Lid sbírá oman, považuje jej mylně za ár- 
ii i k u. 
2. 0. vrboíistý (1. salicina L. — obr. 
736) vyhání z rovnovážného oddenku přímou, 
3 — 5 dm vysokou, hranatou, obyčejně úplně 
lysou, jednoduchou a jednoúbornou, řidčeji 
2 - 3úbornou lodyhu hustě porostlou tuhými, 
namnoze tmavozelenými, lesklými, síťnato- 
žilnatými, lysými nebo na rubu roztrou- 
šeně mrtnatými, ale žlázkami neposetými, 
podlouhle ko p i n a tý m i, po kraji oddálené 
pilovitými až celými, brvitě drsnými listy, které 
v dolejší části k lodyze přisedají spodkem 
okrouhlým, v hořejší části ji však srdči- 
tým spodkem do p o 1 o u o b j í m a j í. Úbory 
(ú), asi tak veliké jako květy známé smetanky 
(pampelišky), mají zákrov složen z listenů dvo- 
jího druhu : vnitřních čárkovitých, žlutavých, su- 
chomázdřitých, přitisklých, vnějších kratších, 
kopinatých, zelených, ku konci bylinných až listovitých, špičkami nazpět ohrnu- 
tých. Květy v terči i v paprsku jsou téže barvy a téže povahy jako ti druhu 
předcházejícího. Nažky však jsou lysé. 
Roste na kamenitých, keřnatých stráních, v lupenatých^ hájích, na jílovitých 
lukách, po krajích lesův a v křovištích severnější poloviny Cech, v poříčí střední 
M Vyskytuje se i v jiii^-ch řečech slov., na př. rus. OMani), VMaHT), pol. oman, luž. 
voinaii, chorv. srb. oman atd. 
h Tímto jménem (neznámého původu) zvali již staří Římané jistou bylinu. 
•b L^^t. britannicus = britský; v celé Evropě, tudíž i v Britsku (Anglii) rozšířen}'. 
736 Oman vrbolislý ; 
ti úbor odkAotlý. 
