549 
Teplicko-Žatecku, v střední a jižní Moravě, pořídku též ve Slezsku. Kvete jako 
oba předch. až v červenci a srpnu. 
4. O. německý (I. germanica L. - obr. 738) jest vytrvalá bylina, 3 až 
6 dm vysoká, kalně zelená a nepříjemně vonná. Přímá, vlnatě pýřitá, nahoře hu- 
ňatá lodyha rozvětvuje se v chocholiěnatou, m nohou bornou latu a 
je hustě porostlá podlouhlými až podlouhle kopinatými, žláznatě 
drobně tečkovanými, na rubu síťnatě žilnatými a více méně vlnatými, celokrajnými 
až slabě zoubkatými, přisedlými listy; hořejší listy jsou na spodu slabě 
srdčité a lodyhu do polou objímají. Drobné úbory, rozvíjející se v ěci 
a srpnu, mají válcovité zákrovy složeny z listenů velice nestejných (/, 2 , j): vněj- 
ších tupých, ku konci bylinných, temněji 
zbarvenou špičkou ohnutých, vnitřních špi- 
čatých, suchomázdřitých. Zloutkově žluté 
kvítky jsou v terči obojaké, trubkovité (7^^), 
na obvodě úzce jazykovité ale jen o 
málo delší nežli jsou k v ě t y terče a 
tudíž jen úzký paprsek vytvářející. Podlou- 
hlé, hnědé nažky jsou lysé. 
Roste na podobných stanovištích a v 
týchž okresích jako předch. 
5. O. hnidák^ (1. conyza^ DC, Co- 
nyza squarrosa L. — obr. 739) poznává se 
s předch. druhem ode všech ostatních omanů 
na první pohled: má totiž četné, poměrně 
drobné úbory sestaveny v c h o c h o 1 i č- 
naté latě. V prvním roce vyhání z krát- 
kého, tlustého, žlutého oddenku pouze ně- 
kolik listu, ve druhém roce však přímou, 
3-8 d7n vysokou, pýřitě plstnatou lodyhu, 
která jest řídce porostlá listy a nahoře se 
rozvětvuje, jak už svrchu pověděno, v bo- 
hatou, chocholiěnatou latu. Kalně zelené, 
žláznatě tečkované, nelibě páchnoucí listy 
jsou elliptičné až el lip ti čně kopinaté, 
drobně zoubkaté až celokrajné, na líci jemně 
pýřitě, na rubu krátce plstnaté, dolejší v řa- 
pík súžené, až přes D /2 dm dlouhé, hořejší 
súženým spodem přisedlé, ale nikoli 
o b j í m a v é. Úbory, spočívající na stopkách ^ vnitřní, květ obvodový ; z spodní list. 
často nachově naběhlých, mají střechovitý 
zákrov složen z listenů štětinatě brvitých, z nichž vnitřní jsou delší a sucho- 
mázdřité, přitisklé, vnější kratší, bylinné a odstálé. Vnitřní kvítky úborů (F) jsou 
obojaké, trubkovité, hnědožluté, vnější (F^) jsou pestíkové, též trubkovité, 
ale tenčí a jemnější nežli květy terče a nepravidelně 3zubé, načerve- 
nalé; jsouce o málo delší květů vnitřních a stojíce přímo, květy obvodové 
nevytvářejí znatelnějšího paprsku. Vzhledem k této poslední vlastnosti, 
kterou se hnidák ode všech ostatních druhů liší, oddělil jej Linné od omanů 
a povýšil na samostatný rod - Conyza. 
Nažky jsou oproti nažkám druhu předch. alespoň v hořejší části srstnaté. 
') Drulul}' užívalo se odvaru z této byliny na zničení hnid a proti svrabu (= 
řec. y.ri''Za]. 
