— 550 — 
Roste porůznu na suchých lesnatých stráních, ve světlých lesích, na mýti- 
nách a po krajích vinic. Kvete v červenci a srpnu. 
Ke vzácnějším druhům omanů náleží ještě: 
6. O. mečolistý (I. ensifolia L. — obr. 740) vyhání z krátkého oddenku 
ztuha přímou, 2 — 5 dm vysokou, lysou, dole často načervenalou, nahoře někdy 
vlnatě huňatou, jednoduchou, řidčeji chudě větvitou lodyhu, která je hustě porostlá 
tuhými, lesklými, podélně žilnato-pruhovanými, čárkovitě kopinatými až 
čárko vitý mi, znenáhla ve špici súženými, celokrajnými nebo slabě zoubkatými, 
po okraji drsnými, lysými, jen v hořejší části lodyhy trochu vlnatými, vesměs 
súženým dolejškem přisedlými listy a nese na vrcholku nejčastěji jeden. 
740 . Oman mečolistý. 
zřídka 2 — 5 poměrně velikých úborů. Vnitřní listeny zákrovní jsou čárkovité, 
suchomázdřité, vnější kopinaté, trochu odstálé, na spodu chruplavčité, ku konci by- 
linné, často lupenovité. Krajní jazykovité květy, jsouce asi dvakráte tak dlouhé 
jako zákrov, tvoří široký paprsek barvy zlatožluté; vnitřní obojaké květy mají 
barvu oranžově žlutou. Nažky jsou lysé. 
Roste na keřnatých, výslunných kopcích, kamenitých stráních a okrajích^ vinic 
porůznu v jižní a střední Moravě. V Cechách a ve Slezsku nebyl dosud pozorován. 
Hodí se též za ozdobnou květinu do zahrad. Kvete jako všecky předcházející až 
v červenci a srpnu. 
