567 
Rod SO. (Lappa-, Klette) liší se od obou předcházejících 
rodů hlavně tím, že zákrovní listeny (kromě nejvnitřnějších) zakončují se ohnu- 
tými háčky. Roste u nás ve 4 druzích : 
úbor}’ v květenství 
chocholičnatéiii 
zákrov namnoze hustě pavuči- í 
natý ; vnější listen}’ jeho zelené, j . . z* . f i 
se zahnutou špičkou, vnitřní na- | 
chové, s rovným hrotem 
rvOI3tJLOl:i 
úbory v květenství 
hroznovitém 
zákrov bez pavučiny; listeny jeho / 
vesměs zelené, s ohnutou špičkou \ ''Ctsi 
nejvnitřuější listeny zákrovní krát- ( 
ší nežli růžové nebo bílé květy ; ' menší 3. 
uažky skoro hladké [ 
nejvnitřuější listeny zákrovní del- í 
ší nežli nachové květy ; nažky j Telko- 
veliké, silně svraskalé ; větve lo- ] seineiiiiý 
dyhy dlouhé, obloukovité 
1. Lopuch pavučinatý neboli hořký lupen (Lappa tomentosa L. - 
obr. 760) jest jako všecky ostatní druhy statná bylina 21etá, vyhánějící v prvním 
roce z dužnatého kořene veliké, řapíkaté, vejčité nebo vejčito-podlouhlé, oddálené mělce 
zubaté, na líci kalně zelené, na rubu šedoplsťnaté listy a teprve v 2. roce květo- 
nosnou, až přes 1 rn vysokou, statnou, hluboce rozbrázděnou, pavuěinatě plstna- 
tou, často načervenalou, větevnatou lodyhu s podobnými listy jako jsou přízemní, 
ale ovšem čím výše menšími. Kulovaté úbory skládají namnoze květenství c ho- 
ch o líko vité. Mají střechovitý, obyčejně hustě pavučinatý zákrov, složený 
z úzkých listenů dvojího druhu: vnějších zelených, zakončených hrotem za- 
hnutým (^), vnitřních nachových, s hrotem rovným. Kvítky (F) jsou vesměs 
obojaké, s nachovými, trubkovitými korunami, jejichž zvonkovitý okraj jest hlu- 
boce rozeklán v pět uštů, a s ocasatými přívěsky na spodu prašníkův. 
Smáčknuté dhranné, trochu svraskalé nažky (/) mají na spodu pupek a na vrcholku 
jednoduché, krátké, v kroužek nesrostlé, záhy opadavé chmýří. 
Opylení děje se způsobem u složnokvětých obvyklým (str. 389). 
Roste hojně na rumištích, návsích, u cest a po krajích polí. Kvete jako 
všecky druhy až v červenci a srpnu. 
Kořene, jenž za čerstva nepříjemně páchne a odporně chutná, užívalo se 
druhdy v lékařství. 
2. L. větší (L. major Gártn., L. officinalis All. - obr. 761) poznává se 
od předch. druhu hlavně tím, že má zákrovy bez pavučiny, složeny z listenů 
(/) velice dlouhých, vesměs zelených a vesměs zakončených 
ohnutou špičkou. Náležeje k nejstatnějším bylinám naší květeny, vyznačuje se 
zejména velikými listy přízemními, jejichž silné řapíky bývají asi 3 dyn dlouhé a 
h Čes. lopuch, ua Moravě lopun, pol. lopiaii, rus. aonyxij neboli .lanyxa, 
cliorv. lopuh souvisí s lat. lappa nebo řec. /.á:iadov, jímž rozuměli staří Řekové druh 
šťovíků. 
-) Vyskytuje se v tomto výzuamu již u Pliti i a a Vergilia. Někteří odvozují od 
celt. lap = ruka (srovn. řec. lau^ávw = uchopuji) vzhledem k tomu, že zralé úbory 
chytají se svými háčky ua šat. 
