572 
v dolejší části lodyhy jsou listy zubaté až peřenoklané, v době kvetu však bývají 
obyčejně již uschlé. Úbory, rozvíjející se hlavně v červnu a červenci, spočívají 
jednotlivě na koncích prodloužených větví. Mají vejčitý, střechovitý zákrov složen 
z listenů (ó) na okraji hnědých neb bělavých, suchomázdřitých, třásnitých, a obsahují 
dvoje květy: uprostřed plodné (F), s korunami trubkovitými, na okraji v 5 úzkých 
uštů rozeklanými, barvy obyčejně fialové; na obvodě jalové (7^’'^), bez pestíku i bez 
tyčinek, s korunami mnohem většími, kornoutovitými, hluboce zubatými, barvy 
jasně modré, zřídka i s květy vnitřními barvy 
bílé nebo růžové. Obvodové květy, vytvářející 
úhledný paprsek, nemají jiného účele nežli 
zvýšovati nápadnost úborů, aby k nim zalétal 
hmyz přenášející pyl. Jest toho rostlině tím 
více třeba, poněvadž nevoní a roste obyčejně 
v hustém obilí, od jehož stébel ovšem jasně 
modrá barva zdaleka se odráží. 
Nažky (/) spočívají postranním pupkem 
na štětinatém lůžku ; jsou oblé, trochu smáčknuté 
a věnčeny vytrvalým chmýřím asi tak dlouhým 
jako jsou samy nebo kr.atším, skládajícím se 
z několika řad jednoduchých chlupů, z nichž 
vnitřní jsou nejkratší. Dokud nedozrály, jsou 
těsně zahaleny zákrovem ; když však dozrály, 
rozkládá se zákrov, tak že vítr může je pak 
s lůžka trhati a roznášeli po okolí. 
Způsob opylení jest u chrp poněkud jiný 
nežli jak vysvětlen byl ve znacích povšechných 
na str. 389. Květy plodné jsou sice též protan- 
drické a pyl vysypává se ze zralých prašníků {a) 
také do trubky prašníkové, hromadě se nad 
bliznou dosud nedospělou, avšak odtud není 
vzhůru vytlačován prodlužující se čnělkou, nýbrž 
jiným zařízením. Dotkne-li se totiž nějaký hmyz, 
hledající ve květech medoviny, zralých prašníků, 
smrští se okamžitě pružné nitky tyčinek a ná- 
sledkem toho trubka prašníková se stáhne tak 
nízko, že z ní blizna vynikne a pyl na sobě 
nahromaděný otře hmyzu o břicho. Hmyz pak 
přenáší tento pyl na květy úborů starších, jejichž 
blizny (/) jsou již zúrodnění schopny. Později 
skrucují se ramena bliznová nazpět a zúrodňují 
se autogamicky jak vysvětleno na str. 390. 
Odchylný způsob opylení chrp oproti jiným rostlinám složnokvětým vysvět- 
lují biologové v ten smysl, že rostlina snaží se ukrýti pyl v trubce prašníkové před vlh- 
kostí až do té doby, kdy jej zrovna na tělo hmyzu může otříti, poněvadž obvo- 
dové květy nikdy nad květy vnitřní se nesklánějí, aby pyl jejich před rosou a 
deštěm chránily — což ovšem u valně většiny jiných složnokvětých jest zjevem 
zcela všedním. 
Chrpa polní jest původně domovem v Asii, odkudž rozšířila se po Evropě 
tak jako koukol s obilím. 
V novější době stala se chrpa symbolem smýšlení velkoněmeckého, poněvadž 
císař Vilém 1., zakladatel nynějšího sjednoceného Německa, velice si ji oblíbil, tak že 
prý i v době zimní pro něho musila býti pěstována. 
765. Chrpa horní; 
b listen zákrovni ; f nažka. 
