576 
dělený, hřebenitě třepenitý přívěsek, znamenaný ěe r n o u s k v r n o u — odkudž dle- 
Lamarcka slově též ch. skvrnatou (C. maculosa). Nažky (/) mají chmýr 
asi 2 — 3krát kratší nežli jsou samy. 
Roste u cest, na mezích a suchých stráních, zejména v teplých polohách^ 
po všem území ; v horách jest vzácná. 
7. Ch. luční (C. jacea^ L. - obr. 768) vyhání z vytrvalého oddenku lodyhu 
porostlou draslavými, kalně zelenými, podlouhle kopinatými až ěárkovitými, ne- 
dělen ým i listy, které jsou buď celokrajné nebo mělce zubaté. Dolejší listy bývají 
často chobotnatě zubaté a stiženy v řapík, kdežto hořejší jsou přisedlé. Prostředně 
veliké úbory mají vejéité zákrovy složeny z listenů (ó — d^) opatřených na konci 
suchomázdřitým, namnoze vydutým, od ostatní části listenu zřetelně 
odděleným přívěskem, čímž liší se tento druh ode všech předch. Květy jsou 
nachové, zřídka na obvodě bílé, krajní obyčejně větší, paprskující, ale jalové. . 
Nažky oproti jiným druhům nemají chmýří, nebo zřídka jsou věnčeny chmýřím 
zcela krátkým ; za to jsou poměrně drobné a lehounké, tak že je může vítr i takto 
roznášeti po okolí. 
Opylení jest téhož způsobu jako u jiných chrp (str. 572), ale dlužno dodati, 
že vedle rostlin s květy obojakými (na obvodě jalovými) vyskytují se dle Můllera 
též rostliny s úbory prašníkovými, které možno poznati po bledším zbarvení 
a větších korunách květů obvodových, a pak úbory pestíkové, které jsou temněji 
zbarveny a menší, anyť obvodové, paprskující květy jim chybějí. 
Jest obecnou na mezích, suchých lukách a po kraji lesů. Kvete jako většina 
chrp v měsících letních. 
Jsouc velice proměnlivá, vyskytuje se u nás ve 4 odrůdách, jež urěiti lze 
hlavně dle suchomázdřitých přívěsků vnějších a prostředních listenů zákrovních: 
a) Ch. obecná (C. vulgaris Koch) — má přívěsky (6) veliké, okrouhle vej- 
čité, celokrajné nebo sem tam natržené, vyduté, u nejdolejších listenů někdy 
pravidelně třepenité. Jest ze všech odrůd nejrozšířenější. 
b) Ch. klamná (C. decipiens Thuill.) — má přívěsky (b^J veliké, okrou- 
hlé, u dolejších listenů hřebenitě dřípaté, u prostředních nepravidelně natr- 
žené, u nejhořejších namnoze celé. Vyskytuje se po různu v širším okolí pražském,, 
v okresích posudetských, zvláště východních, roztroušeně na Moravě, zejmena v hor- 
natějších polohách severní a východní části, i ve Slezsku. 
c) Ch. péro vitá (C. pratensis Thuill., C. microptilon- Godr. et. Gren.) — 
má přívěsky (b^j b^) úzce kopinaté, štětinovitě dřípaté, konci většinou 
nazpět ohrnuté. Vyskytuje se asi v týchž okresích jako odr. předch., zvláště 
hojně ve Slezsku. 
d) Ch. černavá (C. nigrescens Willd.) — má přívěsky (b^) skoro troh ranné,, 
třepenité, černavé, malé, jen částečně zelený zákrov zakrývající. Byla 
pozorována u Litomyšle, Zátce a Třeboně. 
8. Ch. třepenitá nebo vlásenkovitá (C. phrygia^ Koch, C. pseudophrygia^ 
C. A. Mayer — obr. 769) jest statný, vytrvalý druh s přímou, namnoze od- 
Nejspíše od řec. íóg = jed -j- á>iéo/Liai = léčím, vzhledem k pověsti (dle Pliuiaj,. 
že Ceutaur Cli iron vyléčil šijí ránu, kterou si b3d šípem Herkulovýnn způsobil. 
Slož. z řec. [xixQÓg ■= malý -j- nríXov = péro. 
'h Pojmenovaná tak dle Phr^-gie, krajiny v Malé Asii. 
‘‘l Slož. z řec. xpsvbog — lež, klam -|“ ^gvyía = Phrygie, poněvadž Kochova C. 
phr^^gia jest jiná nežli stejnojmenná Linuéova. 
