- 587 
Roste na tučných, vlhkých lukách v Čechách hlavně jen ve vých. Polabí. 
Na Moravě a ve Slezsku jest hojnější, zejména v Jeseníku a Beskydách, kde bývá 
místy až obecný. 
y 
4. P. šedý (C. canum All. - obr. 783) má po stranách vytrvalého oddenku 
četné vřeteno v itě ztloustlé kořeny, dle nichž nejsnáze od jiných podob- 
ných pcháčů se rozezná. Lodyhy až přes 1 m vysoké jsou nahoře obyčejně bez- 
listé, buď jednoúborné nebo rozvětvené v několik dlouhých, lúborných 
větví. Podlouhle kopinaté, na rubu šedozelené listy jsou chobotnatě protisečné 
783. Pcháč šedý 
784. PcJiáč iihershý ; květ. 
až chobotnatě zubaté, hořejší skoro celokrajné, všecky však pokraji ostnitě brvité; 
prostřední listy sbíhají namnoze stiženou stopou krátce po lodyze, ho- 
řejší jsou prostě přisedlé, nesbíhavé. Kulovaté, veliké úbory, spočívající jednotlivě 
na konci lodyhy, po případě větví, mají baňatý zákrov složen z listemů ku konci 
porozŠířených, pak dlouze zakončitých, suchomázdřitých a nachově zbarvených. 
Nachové, zřídka růžové nebo bílé koruny jsou téže povahy jako u obou druhů 
předchozích. 
Roste porůznu na vlhkých tučných lukách, březích a příkopech v širším 
okolí pražském, v nížině polabské, krajích posudetských, Teplicko-Žatecku, horná- 
