593 
Marianum^ Qártn., Cardiius- Marianus L, Mariendistel — obr. 793) jest statná, 
až 2 m vysoká, 1 — 21etá, bodlákovitá bylina s lesklými, podél nervů bíle skvr- 
nitými, objímavými, dole chobotnatě peřenoklanými, nahoře iihlatě zubatými, 
po kraji trnitými, žlabovitě prohnutými listy, tak že po nich voda dešťová dobře 
stéká ke kořeni. Veliké úbory, spočívající jednotlivě na koncích větví, mají střechovitý 
zákrov složen z listenů dlouze trnitých a odstálých, štětinaté lůžko 
a nachové, velmi zřídka bílé květy (/"), jejichž tyčinky jsou oproti tyčinkám 
všech ostatních rodů spolu srotlé; jinde jsou totiž nitky volné a prašníky 
spolu namnoze pouze slepeny. Leskle hnědé, světle skvrnité nažky (/') mají 
jemně pérovitýchmýr na spodu srostlý v kroužek jako nažky bodláků |a pcháčů. 
Náležeje květeně jihoevropské, sází se často ve venkovských zahrádkách pro 
okrasu a někdy pomíjivě zplaňuje na rumištích. Kvete v červenci a srpnu. 
792. Pcháč tuhý. 
Olejnatých nažek užívalo se dříve proti žloutence a nemocem sleziny. Mladých 
přízemních listů pojídají v některých krajinách jako salátu. 
Rod S7- neboli 1:r*tJLl3Íl (Onopordon'^ acanthium^ L., 
Eselsdistel - obr. 794) vyhání ze vřetenovitého kořene v 1. roce růžici velikých, po- 
dlouhle elliptičných, namnoze chobotnatě laločnatých, v krátký řapík súžených 
listů, v druhém roce (někdy však též ještě v prvním) statnou, až 2 w vysokou, 
větevnatOLi, i s větvemi od dokonale sbíhavých spodin listových široce kříd- 
la tou, pavučinatě šedoplsťnatou lodyhu. Účelem křídel lodyžních, která jsou 
9 Podle staré legendy pocházejí bílé skvrny na listech od krůpějí mléka zkanuvších 
z prsu P. Marie. 
Viz pozn. 9 str. 581. 
®) Srovn. s pozn. p na str. 592. 
9 Slož. z řec. dvog — osel -|- jiógórj = nadýmání, poněvadž prý oslové se po něm 
nadýmají. 
9 Od řec. ay.avůa — trn, osten. 
38 
