595 
rodu následujícímu jsou vnější listeny zákrovní lupenovilé, jen vnitřní suchomá- 
zdřité, a kvítky vesměs obojaké. 
Vyskytuje se u nás ve 3 druzích: 
vnitřní listen}' zákrovní, 
tvořící paprsek, světle 
žluté ; tibory na konci 
lodyhy a větví 
list}' trnito-zubaté ; vnější í 
listeny zákrovní kratší než ' obecná 1. 
vnitřní 
listy skoro celokrajné, lítle 
osténkaté ; vnější listeny 
zákrovní delší nebo zdéli 
vnitřních 
I (lloiiholistá 2. 
vnitřní listeny zákrovní bílé ; lodyha namnoze zcela í 
zkrácená, takže veliký úbor sedí uprostřed růžice j bílá 3. 
listů přízemních [ 
1. Pupava^ obecná (Carlina- vulgaris L., Ross- 
kopfstaude obr. 795) jest 21etá bodlákovitá bylina 
s vřetenovitým kořenem a přímou, 2 - 3 dm vysokou, 
jednoúbornou nebo chocholičnatě víceúbornou lodyhou, 
porostlou vejčitě kopinatými, poloobjímavě přisedlými, 
hrubě trnito-zubatými listy; dolejší listy (Z), které však 
v době květu bývají většinou uschlé, jsou podlouhle 
kopinaté a súženy v řapík. Na líci jsou všechny listy 
lysé, na rubu však i s lodyhou více méně pavučinaté. 
Prostředně veliké úbory mají plevnaté lůžko a stře- 
chovitý zákrov, složený z listenů dvojího druhu: 
vnějších lupenitě rozšířených, trnitě zubatých (^); 
vnitřních čárkovitě kopinatých, celokrajných, suchomá- 
zdřitých, leskle žlutavých Jsouce delší listenů vněj- 
ších, vnitřní listeny vytvářejí úhledný paprsek, 
jak činívají jazykovité květy skupiny rostlin chocho- 
ličnatých. Za vlhka a na večer se ohýbají vzhůru 
za touž asi příčinou, jak pověděno u pupavy bílé 
(str. 597). 
Drobné kvítky (F) jsou vesměs obojaké, s trub- 
kovitými, špinavě žlutobílými korunami. Opylení jich 
děje se způsobem u složnokvětých obvyklým (str. 389). 
Hedvábitě huňaté nažky [{) jsou věnčeny jedno- 
řadým chmýrem, jehož péroví té chlupy dole spolu 
srůstají a opadávají společně s terčoví tým výkroj keni 
z vrcholku plodu. 
') Slovo pupava vyskytuje se i vjiných řečech slov., 
znamenajíc rostliny různé, na př. rus. nynaBKa = rnien, 
nynoBHiiKB žabník, pol. p^paw'a = nátržník, kakost 
atd. Viz též pozn. na str. 2X2. ve sv. II. 
Nejspíše zkomoleno z vlašského cardina, cardo 
= bodlák. Někteří uvádějí, že byla tak pojmenována ku poctě 
Karla Velikého, který prý v době moru odporučoval 
kořen pupavy bílé (C. acaulis) svému vojsku. S tím sou- 
visí i něm. legenda tohoto smyslu : Když ve vojšti Karla 
Vel. zuřil mor, zjevil se mu ve snách anděl a vyzval jej, aby 
vystřelil šíp a pozoroval, kam zapadne ; z toho místa že 
vojsku jeho kyne spása. Vystřelený šíp zabodl se do úboru 
pu^pavy bílé. I kázal Karel Vel. vojínům svým, aby jedli 
dužnaté lůžko této byliny, a mor prý byl zažehnán. 
795. Pupava obecná ^ 
F kvét, f nažka s odpadlým chmý- 
rem ; b, listeny zákrovní ; L 
spodní list (v době květu již uschlý) 
38* 
