— 609 
A. coelestinutn^ hort., Leberbalsam — obr. 815 A) jest vytrvalá, na spodu často dřev- 
natějící bylina se vstřícnými, nejčastěji srdčitými, pilovitými, na rubu huňatými 
listy a úhlednými, drobnými úbory, směstnanými obyčejně v konečném květenství 
chochollkovitém. Listeny uzounkých zákrovů jsou čárkovité, lůžko je lysé a drobné 
květy, vesměs s korunami trubkovitými bledě modré barvy, dospívají v 5hraiiné 
nažky (/), věnčené plevovitými, kopinatými šupinkami. 
Jest domovem v Mexiku. Pěstuje se v květnicích i v kořenáčích ještě s jinými 
druhy, na př. c. hnidáko vitou (A conyzoides L. — obr. 815 A*), která jest však 
lletá, mnohem útlejší a má drobounké úbory --barvy též nejčastěji bledomodré 
— v hroznovitých latách. Kvete od června až do podzimu. 
15. Artyčok^ neboli kardus- zahradní (Cynara^ scolymus^ L., Arii- 
schoke — obr. 81 6) jest vytrvalá bylina s řepovitýin kořenem, přímou, statnou, i přes 
I m vysokou lodyhou a peřenoklanými až skoro nedělenými, na rubu šedoplsCna- 
tými listy, z nichž dolní jsou řapíkaté, hořejší přisedlé. Úhledný, až přes i í/w široký, 
konečný úbor, rozvíjející se od srpna do října, má střechovitý zákrov složen z \e- 
likých, na spodu dužnatých listenů, zdužnatělé lůžko a květy {F) vesměs trubkovité, 
barvy fialově modré. Nažky jsou věnčeny jednoduchým chmýřím. 
Jsa domovem v IMalé Asii, pěstuje se (zvláště ve Francii a v Anglii) v zeli- 
nářských zahradách, poněvadž dužnatého lůžka užívá se za příkrm místo ze- 
leniny. 
16. Míkanie^ pnula (Mikania scandens Willd.), též letním břečťanem 
zvaná, jest vytrvalá, polokřovitá bylina s pnoucí se, až 8 m dlouhou lodyhou a 
vstřícnými, světlozelenými listy, které připomínají tvarem listy břečťanu. Nepatrné 
úbory s trubkovitými bílými nebo červenými květy jsou nahloučeny do chocho- 
ličnatých lat. 
Pěstuje se na pokrytí stěn v studených sklenících, v létě též pod širým 
nebem. Pochází ze sev. Ameriky. 
b Z vlask. articiocco a to z arab. ardi šauki = zemský trn. 
b Z viask. c a r d o n e = lat. carduus = bodlák; frauc. chardon. Viz pozn. -) na 
str. 581. 
b Rec. y.vváoa (od y.váco = škrábu) znamenalo nejen tuto, nýbrž i jiné rostliny 
bodlákovité. 
^) Pod jménem oy.úkvi-iog (od ayiúXog = bodlina) rozuměli staří Řekové nějakou 
rostlinu bodlákovitou, jejíž listů pojídali. 
Ku poctě českého botanika J. B. Mi kana, prof. a zakladatele botanické zahrady 
v Praze; zemřel r. 1844. 
39 
