14 
autogamie vyloučena, anyť květy stojí přímo; opylení obstarává pouze hmyz, který jsa 
bezpochyby lákán zvláštní, člověku nenápadnou vůní, dosti četně ke květům zaletuje, 
aby si pochutnal na medovině vyměšované ze žláznatého kroužku. Jiné rostliny 
mají čnělku krátkou, tyčinky však tak dlouhé, že prašníky stojí zrovna nad bliznou, 
tak že pyl na bliznu se vysypává; poněvadž pak blizna dospívá současně s praš- 
níky, může býti tímto pylem zúrodněna. 
Jsouce stále rozevřeny a postaveny přímo, kvítky chrání si pyl před rosou 
a deštěm tím způsobem, že se prašníky vždy za vlhka zavírají, za slunečná znova 
se rozvírajíce. 
Lněnka náleží mezi rostliny polocizopasné, čerpajíc jednak výživné látky 
z kořenů jiných rostlin, jednak alespoň z části samostatně si je připravujíc. Mladá 
rostlinka (obr. 15 L), vyklíčivši ze semena v zemi, roste velice pomalu, nedosa- 
J ^ Mladá rostlinka Inénky Z, prissáta bradavička 
na kořínky dvou sousedních rostlin H. 
Podélný řez kouskem kořínku lněnky C a při- 
ssavnou bradavičkou h, zapouštějící do kořínku 
hostitelky H střebavé buňky (zvětš). 
hujíc v prvém roce větší výšky nežli asi 4 cm. Hlavní kořen její vysílá po stra- 
nách několik kořínků postranních, které teprve za několik neděl po vyklíčení vy- 
tvoří v místech, kde se setkají s kořeny nějaké jiné rostliny (H), okrouhlé bradavičky. 
Těmi přiloží se kořínky těsně ke kořeni své hostitelky a vyženou ze středu jich zvláštní 
střebavé buňky, jimiž do pletiva své hostitelky proniknou a výživné látky 
vystřebávají (obr. 16). Vyrýpneme-li rostlinu ze země a pak opatrně hlínu s kořene 
jejího vodou spláchneme, objeví se nám po stranách kořínků příssavné bradavičky 
v podobě okrouhlých, bílých knoflíčků. 
Roste na travnatých a keřnatých kopcích, ve světlých křovištích a vřesovištích 
v širším okolí pražském, Polabí, horách Krušných, Sudetách i jejich předhořích, 
jakož i v pahorkatině jižní a střední části Moravy. Kvete od máje do července. 
2. L. chlum ní (T. montanum Ehrh. — obr. 17) podobá se tak velice 1. 
obecné, že se od ní dříve ani neoddělovala. Jest však statnější, 3-6 dm vy- 
soká, má dřevnatý, mnohohlavý oddenek bez výběžkův a listy namnoze širší, 
úzce kopinaté, dlouze zašpičatěné, sytě zelené, zřetelně 3 - 5žilné. Květenství 
jest bohatší, anyť spodní osy postranní jsou vidlany mající střední kvítek kratičce 
stopkatý, namnoze jen jedním listenem podepřený, ostatní dva kvítky však dlouze 
stopkaté, většinou třemi listeny podepřené. Květy (F) mají zvonkovité, 5klané 
(zřídka 4klané) okvětí barvy vně žlutozelené, uvnitř bílé. Plody (/) jsou podobné 
jako u druhu předch. 
