36 
spodnější listy podobají se listům přízemním, hořejší však jsou mnohem užší a 
přisedlé. Krvavě červené květy jsou nahloučeny v konečných hustých, válcovitých, 
3—6^ dlouhých a skoro 2 cm širokých klasech. Pochází z Himalájí. Kvete od 
července do září. 
3 . R. obrovské (P. Sieboldi 1 hort., P. cuspidatum 2 Sieb. — obr. 44) - jest 
bylina vytrvalá, až přes 2 m vysoká, bohatě větevnatá, s velikými, vejčitými,, vynikle 
žilkovanými listy na ohnutých řapíkách namnoze dvouřadé sestavenými. Bílé nebo 
načervenalé květy, rozvíjející se od června do srpna, skládají řídké úžlabní hrozny. 
44 . Rdesno obrovské. 45 . Šťovík obecný ’ 
A s nerozvitými květy piašníkovými. B s květy 
pestíkovými ; F květ prašníkový, F 1 podélný řez 
květem pestíkovým, f plod; b botka. 
Rod 2 . Stovílt 3 (Rumex, 4 Ampfer) má okvětí složeno ze 3 vnějších 
menších a 3 vnitřních větších lístků, které později se zveličují v tak zv. krovky 
a trojbokou nažku těsně objímají; tyčinek jest 6, blizny (počtem 3) jsou štět Íč- 
ko vité. V naší vlasti vyskytuje se celkem v 15 druzích poněkud jednotvárných, na- 
mnoze dosti nesnadno od sebe rozeznatelných: 
J ) Ku poctě Fil. Siebolda, který jako lékař bydlil dlouho v Japausku a vydal 
veliké dílo o japanské květeně. Zemřel r. 1862. v Mnichově. 
2 ) Lat. cuspidatus = štítnatý, vzhledem k listům. 
3 ) Ve stslov. slul šťovík šťavx; proto i v jiných řečech slov. podobně se nazývá, 11a 
př. rus. maBe.iB, pol. szczaw, chorv. šťáv, štavelj, luž. sčehel atd. — Jungmann: 
»Šťovík, dříve stě vík, mor. šťavík, šťavlík atd. . . . bylina nakyslou, chutnou 
Šťávu dávající. « 
*) Tímto jménem nazývali šťovík již staří Římané. 
