42 
7. Š. tupolistý (R. obtusifolius L. — obr. 52) vyhání z vřetenovitého, vně 
hnědého, uvnitř žlutého oddenku přímé, tuhé, rýhované, až přes 1 m vysoké, často 
červeně naběhlé lodyhy, které se nahoře rozvětvují v četné, přímo odstálé 
(nikoli rozkladité) větve. Spodní listy jsou dlouze řapíkaté, ve j čité, na spodu srdčité 
nebo zaokrouhlené; čím výše jsou však listy kratčeji řapíkaté, užší až kopinaté; 
všecky pak jsou skoro celokrajné, na konci namnoze tupé. Květy (F) t 
rozvíjející se hlavně v červenci a srpnu, jsou v lichopřeslenech na spodu oddálených 
a často listnatých, nahoře však více méně sblížených a vždy bezlistých. 
Krovky (vnitřní 3 lístky okvětní) mají všecky na hřbetě podlouhlý, tlustý 
mozoulek a jsou skoro trojhranné, p o kraji s 1—3, někdy i 5 zoubky (F), čímž 
liší se tento druh od obou předch., jimž vnějškem dosti se podobá. 
Vedle květův dokonale obojakých, jichž jest obyčejně nejméně, jest většina 
květů jen zdánlivě obojakých: některé z nich mají totiž zakrnělé prašníky, jiné 
— a těch je nejvíce — zakrnělé pestíky, anebo pestíky na zdání dokonale vyvinuté, 
nicméně však blizny zúrodnění neschopné. Opylení děje se podobným způsobem 
jako u št. horského (str. 46). 
Roste hojně na návsích, v plotech, na březích potokův a rybníků, v bařinách, 
na lukách a v lesních houštinách. 
Rozeznávají se ho 2 odiúdy, které někteří považují za samostatné druhy : 
