46 
Ostatně má vícehlavý oddenek, přímou, větvitou, asi i m vysokou lodyhu, veliké, 
vlnovitě vroubkované spodnější listy s řapíky široce žlabovitými, mnohomanželné květy 
v hustých, bezlistých květenstvích, dolejší většinou pestíkové, plodné, se zakrně- 
lými prašulky, hořejší z menší části dokonale obojaké, z větší části zdánlivě obojaké, 
anyť blizny jejich nejsou tak zařízeny, aby mohly býti zúrodněny. Veliké, srdčitě 
vejčité, síťkované žilnaté, po kraji celé nebo nepatrně zoubkované krovky jsou vesměs 
bez mozoulků. 
Pyl přenáší na blizny hlavně vítr jako u jiných šťovíků. Aby pak přenášel pokud 
možno pyl cizí, dospívají blizny květů pestíkových o 2 až 3 dny dříve, nežli začnou 
vysypávati pyl prašníky květův obojakých a prašníkových. 
57 . Šťovík horský ; / plod. 
58 . Šťovík zahradní; / plod. 
Roste na mokrých a pramenitých místech v Krkonoších, horách Orličných, 
Jeseníku a Beskydách. Kvete jako druhy předch. v červenci a srpnu. 
14. Š. zahradní neboli žlutý (R. patientia 1 L. — obr. 58 ) činí dojem 
míšence ze št. vodního a kadeřavého (R. aquaticus-crispus). Vyhání z dřevna- 
tého kořene tlustou, až 2 m vysokou, brázditou, lysou lodyhu, která se nahoře roz- 
větvuje ve větve přímo odstálé. Listy spodní jsou vejčité nebo srdčitě kopinaté, až 
přes 2 dm dlouhé, přišpičatěné, tenké, nekadeřavé a mají řapíky na svrchní straně 
‘) Lat. patientia = trpělivost, snad k pozvolným účinkům v uemocecli ; druhdy 
xižívalo se kořene jeho v lékařství. 
