53 
1. Merlík 1 bílý (Chenopodium 2 album L. - obr. 64) jest jedn oletá bylina 
s přímou, až 1 m vysokou, podél rozbrázděnou, obyčejně větevnatou lodyhou, která 
bývá i s listy a květy moučnatě poprášena 3 , t. j. pokryta kratinkými, šťavnatými 
chloupky, jejichž konečné kulovaté buňky snadno opadávají. 
Střídavé, řapíkaté listy jsou kosočtverečně nebo podlouhle vejčité, někdy 
31aločné, po kraji nestejně úhlatě zubaté; horní listy bývají však namnoze kopi- 
naté a celokrajné. Drobounké, neúhledné kvítky, rozvíjející se v měsících letních, 
jsou nahloučeny do malých klubíček a ta sedí na úžlabních a konečných vě- 
tévkách v přetrhovaných klasech a 
kláscích, jež dohromady skládají hroz- 
novitou latu. Zelené, i s osami kvě- 
tenství bíle poprášené, hluboce 5dílné 
okvětí (F) dlužno považovati za kalich, 
anyť tyčinky, mající prašníky introrsní, 
jsou postaveny před cípy okvětní, 
s nimi se nestřídajíce (obr. 63). 
Svrchní semeník (7^), tvořený 
dvěma plodolisty a zakončený dvěma 
krátkými čnělkami, obsahuje jediné 
vajíčko vyrůstající ze středu dna. 
Plod jest kulatá, shora smáčknutá, ve 
vytrvalém okvětí rovnovážně po- 
ložená nažka, obsahující v černé, lesklé 
slupce jediné semeno s kruhovitě za- 
točeným klíčkem. 
Opylení protogynických kvít- 
kův obstarává zpravidla vítr, poněvadž 
bývají jsouce neúhlednya bez medových 
šťáv, hmyzem zřídka navštěvovány. 
Roste hojně jako plevel na polích, 
rumištích a u cest. 
Mladých listů možno upotřebiti 
jako špenátu a semen jako jáhel ; proto 
pěstují jej ještě s jinými druhy zvláště 
ve Vých. Indii také na polích. 
Pozn. Merlík bílý náleží k rost- 
linám značně proměnlivým; vyskytujet 
se u nás v několika odrůdách, jež 
někteří botanikové považují za samostatné druhy. Z těch zvláštní zmínky zasluhuje: 
M. kalinolistý (Ch. opulifolium Schrad. — obr. 65), mající dolejší a pro- 
střední listy (L) okrouhle kosníkovité, tupé, skoro tak široké jak dlouhé 
— m. bílý má dolejší a prostřední listy asi 2 krát tak dlouhé jak široké — a klubka 
květní v krátkých, bezlistých úžlabních klasech. Roste na podobných stanovištích 
jako m. bílý, jest však vzácnější. 
66. Merlík fíkolislý ; F, F x květy. 
2 . M. fíkolistý (Ch. ficifolium Sm. — obr. 66) jest 1 létá, světle zelená, málo 
pomoučená a chudě větvitá bylina, velice podobná m. bílému, jehož odrůdou 
J ) Od stslov. kmene merli = nslov. mrléti = slabě páliti, vzhledem k palčivé 
chuti některých druhů. Rusky slově Mapu. 
2 ) Slož. z řec. yrjv = husa -j- jzódiov — nožka, vzhledem ke tvaru listů některých 
druhů. 
3 ) Odtud- slově pol. m^cznik 
